Справа № 360/3345/19
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3345/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисельової Є.О.,

при секретарі: Бутенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Луганській області), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу № Ф-391 від 16.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.06.2019 у поштовому відправленні з рекомендованим повідомленням про вручення №290 позивачем було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-391 від 16.05.2019, яку видано Головним управлінням ДФС у Луганській області та в якій зазначено, що станом на 30.04.2019 сума боргу зі сплати єдиного внеску становить 23418,96 грн.

Позивач посилається про те, що 12.06.2019 шляхом надіслання скарги нею було оскаржено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-391 від 16.05.2019 до Державної фіскальної служби України, яка рішенням №32807/6/99-99-11-05-02-25 від 15.07.2019 відмовила у задоволенні скарги.

Позивач вважає, що оскаржувана вимога є повністю незаконною, оскільки для її формування відсутні правові підстави і піддягає скасуванню.

23.08.2019 від представника відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 44121/2019 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої просив в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі (арк.спр.20-21).

29.08.2019 позивачем за вхідним реєстраційним номером 44800/2019 до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду було надано відповідь на відзив Головного управління ДФС у Луганській області (арк.спр.30-31).

По справі судом було вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 02.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (арк.спр.1);

- ухвалою суду від 22.08.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр.16);

- ухвалою суду від 19.09.2019 витребувано від Головного управління ДФС у Луганській області додаткові докази (арк.спр.42-43).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 04.01.2006 виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань включено відомості про фізичну особу-підприємця запис № 0001988, основний вид діяльності 47.82 роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям (арк.спр.58-59).

З матеріалів справи вбачається, шо 16.05.2019 ГУ ДФС у Луганській області було складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-391 (далі вимога від 16.05.2019 № Ф-391), відповідно до якої станом на 30.04.2019 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені ОСОБА_1 становить 23418,96 грн., у тому числі недоїмка 23418,96 грн., штрафи 0,00 грн., пеня 0,00 грн. (арк.спр.5). Зазначена вимога була надіслана ГУ ДФС у Луганській області позивачу та отримана останнім 11.06.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (зворотній бік арк.спр.5).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 15.07.2019 № 32807/6/99-99-4-05-02-25, вимогу про сплату боргу (недоїмки) залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення (арк.спр.6).

Відповідно до розрахунку боргу згідно вимоги № Ф 391 від 16.05.2019 вбачається, що ОСОБА_1 передано з ПФУ сальдо станом на 01.10.2013 у розмірі 2388,06 грн., нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік 8448,00 грн.: І квартал 2018 року 2457,18 грн.; ІІ кв. 2018 року 2457,18; ІІІ кв. 2018 2457,18 грн.; IV квартал 2018 року 2457,18 грн.; ОСОБА_2 кв. 2019 року 2754,18 грн.; разом 23418,96 грн. (арк.спр.25).

Згідно з даними інтегрованої картки позивача за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 19.07.2019 обліковувалась недоїмка по сплаті єдиного внеску в сумі 23418,96 грн., яка складається з нарахованих сум єдиного внеску (арк.спр.22-23).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 за № 2464 VI (далі Закон № 2464-VI). Тут і далі Закон № 2464-VI буде застосовуватись в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, передбачено, що платниками єдиного внеску, є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Разом з тим, частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI встановлений обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону № 2464-VI, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

При цьому, частиною восьмою статті 9 Закону 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (пункт 1 частини десятої статті 9 Закону 2464-VI).

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Як передбачено частиною четвертою статті 25 Закону № 2464-VI, яка визначає заходи впливу та стягнення, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

При цьому, вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (абзац другий та третій частини четвертної статті 25 Закону № 2464-VI).

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами орган доходів і зборів, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику у передбачений законодавством строк та спосіб вимогу про сплату боргу.

Однак, особливістю даної справи є те, що на час виникнення спірних правовідносин 16.05.2019 - позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому норми Закону № 2464-VI необхідно застосовувати з урахуванням пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, відповідно до якого платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Судом встановлено, що 12.06.2019 позивач звернулась до ГУ ДФС у Луганській області із заявою про звільнення від виконання обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (арк.спр.8).

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 вересня 2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з абзацом 3 пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669-VII перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція визначається Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, зокрема, віднесено місто Сєвєродонецьк.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що, на час формування спірної вимоги про сплату боргу, позивач перебував на обліку як платник єдиного внеску в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції. Відповідно, позивач є суб`єктом правовідносин, на якого поширюється дія положень пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI.

Отже, з 14.04.2014 позивач був платником єдиного внеску, який перебував на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території проведення антитерористичної операції, а отже є суб`єктом правовідносин, до яких необхідно застосувати положення п. 9-4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI.

З огляду на дію зазначеної норми, судом встановлено, що позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, на період, починаючи з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції.

30 березня 2018 року Президент України підписав Указ «Про затвердження рішення РНБО «Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей» №116/2018, яким вводиться в дію рішення РНБО про зміну формату широкомасштабної антитерористичної операції, яка була запроваджена у 2014 році.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що станом на дату розгляду справи по суті Указу Президентом України про завершення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей не приймалось, а вказаний вище нормативно-правовий акт лише змінив формат її проведення.

При цьому судом встановлено, що оскаржувана позивачем вимога від 22.05.2019 № Ф-52923-52 про сплату боргу (недоїмки) охоплює період, у якому позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску. Відповідно за цей період орган доходів і зборів не мав повноважень формувати та направляти позивачу вимогу про сплату боргу.

Крім того, слід зазначити, що оскаржуване рішення органом доходів і зборів прийнято з посиланням на статтю 25 Закону № 2464-VI, абзацом 2 частини першої якої визначено, що положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Оскільки, як вже вищевказано, позивач на період проведення антитерористичної операції звільнений від виконання обов`язків платника єдиного внеску, орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника за період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI.

Наявність заборони у застосуванні до позивача заходів впливу та стягнення, визначених статтею 25 Закону № 2464-VI, за невиконання обов`язків платника єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції, унеможливлює й формування та направлення позивачу вимоги про сплату боргу за цей період.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30.01.2018 у справі № 812/505/17, від 13.06.2018 у справі № 812/1237/17.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2019 за № Ф-391, складена Головним управлінням ДФС у Луганській області про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 23418,96 грн, не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України є протиправною, а відтак підлягає скасуванню в частині, яка охоплює період з 14.04.2014, у якому позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску на суму 21030,90 грн. (23418,96 грн. 2388,06 грн.).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що управлінням Пенсійного фонду України Луганської області станом на 01.10.2013 було нараховано сальдо розрахунків платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині недоїмки, штрафів, пені та авансових платежів/переплат, у тому числі ОСОБА_1 у розмірі 2388,06 грн. 04.10.2013 вказані дані були передані Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області, про що свідчить акт передачі з карток особових рахунків платників єдиного внеску (арк.спр.50).

Крім того, відповідно до листа від 27.09.2019 № 20549/04-22 управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вбачається, що суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2013 рік (1-2 квартал) у розмірі 2388,06 грн. не погашено. Зазначена інформація також підтверджується відомостями з інтегрованої картки

Відповідно до інтегрованої картки за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування у сумі 2388,06 грн. станом на 31.12.2013, тобто, до 14.04.2014 - дати початку АТО.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що станом на 31.12.2013 за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 2388,06 грн. Проте, на час вирішення справи по суті, позивачем на надано доказів погашення даної заборгованості, відтак суд дійшов висновку про правомірність прийняття ГУ ДФС у Луганській області вимоги від 16.05.2019 № Ф-391 в частині суми заборгованості у розмірі 2388,06 грн., тому спірна вимога в цій частині скасуванню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивачем при подачі позову був сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., про що суду надано квитанцію від № 74 від 25.07.2019 (арк.спр.2).

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до приписів частини третьої статті 133 КАС України судовий збір у розмірі 384,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 32, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Луганській області № Ф-391 від 16 травня 2019 року, якою зобов`язано ОСОБА_1 сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 23418,96 грн. в сумі 21030,90 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (, місцезнаходження юридичної особи: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72) витрати зі сплати судового збору в розмірі 384 (384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2019 року.

Суддя Є.О. Кисельова