Справа № 826/16186/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Лічевецького І.О., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нездійснення перерахунку позивачу її пенсії по інвалідності за заявою від 17.08.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести позивачу з 01.10.2017 перерахунок та виплату пенсії, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить оскаржуване рішення скасувати як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену в розмірі відшкодування збитків, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 13.11.2017 № 893 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, від 23.07.1997 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС 1 категорії.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 30.01.2007 серії 2-20 СМ № 018364 ОСОБА_1 з 22.01.2007 безстроково призначено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із виконанням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

17.08.2018 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві з заявою щодо встановлення розміру пенсії відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Як було зазначено судом першої інстанції, станом на день звернення з даним позовом до суду відповіді позивачем від Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві не отримано.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що листом від 11.09.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, з посиланням на ту обставину, що ОСОБА_1 брала участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не під час проходження дійсної строкової служби.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулась до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки ОСОБА_1 приймала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, то позивач немає права на перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи», так як не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на вказаний перерахунок, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідачем протиправно не проводиться перерахунок пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, оскільки з 17.05.1986 по 17.06.1986 ОСОБА_1 приймала участь у з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ.

Відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній з 11.10.2017) особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 (далі - Порядок № 1210).

Приписами пункту 9-1 Порядку № 1210 визначено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

З аналізу викладених норм слідує, що для перерахунку пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особа має відповідати наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; 2) участь особи відбувалась під час проходження дійсної строкової служби; 3) особа набула інвалідність внаслідок вищевказаної участі.

Отже, лише наявність зазначених критеріїв у їх сукупності обумовлюють визначення військовослужбовця як такого, що має право на отримання відповідного розміру пенсійного забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 11.10.2006 № 34015, позивач приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 17.05.1986 по 17.06.1986, внаслідок чого отримала інвалідність.

Водночас, позивачем не надано, як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, документів про проходження нею дійсної строкової військової служби, внаслідок чого колегія суддів приходить до висновку про те, що на час участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС позивач дійсну строкову службу не проходила.

Таким чином, враховуючи, що позивач приймала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС не під час проходження нею дійсної строкової служби, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач немає права на перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи», оскільки не відповідає всім критеріям, наявність яких обумовлює право особи на вказаний перерахунок.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 820/1148/18 (Пз/9901/33/18) та від 11.06.2018 у справі № 825/1922/18 (Пз/9901/41/18).

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо посилань апелянта на рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019, яким словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, визнано таким, що не відповідає Конституції України, колегія суддів зазначає наступне.

У даному рішенні Конституційного Суду України зазначено, що вказане положення втрачає чинність з дня ухвалення КС України цього рішення, тобто з 25.04.2019.

Таким чином, оскільки спірні у цій справі правовідносини між позивачем та відповідачем виникли у серпні-вересні 2018 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення КС України, то підстави для його застосування для вирішення саме цього судового спору відсутні. На момент вчинення оскаржуваних позивачем дій відповідач діяв на підставі чинної на той час редакції ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ з визначеним нею обмеженням щодо інших видів служби, крім строкової.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 640/20317/16-а.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Лічевецький І.О.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 01.10.2019.