Справа № 200/6316/19-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 р. Справа№200/6316/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ушенка С.В.,

при секретарі судового засідання - Гуменному М.А.,

за участю

представника позивача - Деменкової Є.С. (за ордером),

представника відповідача - Пономарьова А.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2019 №, № та № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу від 13.02.2019 № 270, виданого Головним управлінням ДФС у Донецькій області, в період з 22.02.2019 по 07.03.2019 відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку правомірності формування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період жовтень-грудень 2018 року та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 791 069, 00 грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року від 21.01.2019 № . За результатами перевірки відповідачем складено акт від 15.03.2019 № 255/05-99-12-02/42406536, на підставі якого прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.04.2019 №, № 000421202 та № .

Позивач вважає необґрунтованими висновки ГУ ДФС у Донецькій області, викладені в акті перевірки, та прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення, а відтак, просить скасувати їх.

27.06.2019 до суду надійшов відзив відповідача, в якому останній заперечував проти позову та зазначив, що за результатами перевірки з питань правомірності формування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період жовтень - грудень 2018 року та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 791 069, 00 грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року від 21.01.2019 № складено акт від 15.03.2019 №255/05-99-12-02/42406536, відповідно до якого встановлено чисельні порушення податкового законодавства та відповідно прийнято спірні податкові-повідомлення рішення.

Зважаючи на те, що відповідач при прийнятті спірного рішення діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

02.07.2019 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій він зазначив про те, що судово-економічна експертиза підтверджує факт того, що висновки, викладені в акті перевірки від 15.03.2019, а саме, про заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду у жовтні 2018, листопаді 2018, грудні 2018 та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду у листопаді, грудні 2018 та завищенню суми від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу 5 Податкового кодексу України, на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму 791 069, 00 грн., документально не підтверджуються.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач у визначений судом строк усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 2 липня 2019 року. 02.07.2019 у судовому засідання оголошено перерву до 30.07.2019.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі до 29.08.2019.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.09.2019.

19.09.2019 у судовому засідання оголошено перерву до 25.09.2019.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 відкладено судове засідання до 30.09.2019.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві, та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи та оцінивши їх наявними доказами в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" є юридичною особою, знаходиться на обліку в Бахмутському управлінні Головного управління ДФС у Донецькій області та є платником податку на додану вартість з 03.10.2018.

Відповідач - Головне управління ДФС у Донецькій області є суб'єктом владних повноважень, який у правовідносинах з юридичними особами, в тому числі пов'язаними із контролем за повнотою нарахування та сплати податків, обов'язкових платежів, реалізує владні управлінські функції, через що належить до суб'єктів владних повноважень в розумінні п. 7 ч. 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до приписів Податкового кодексу України 21.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2018 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на поточний рахунок.

У зв'язку із зазначеним Головним управлінням ДФС у Донецькій області відповідно до наказу від 13.02.2019 № 270 в період з 22.02.2019 по 07.03.2019 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Завод «Діалог» з питань правомірності формування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за період жовтень-грудень 2018 року та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 791 069, 00 грн. по декларації з податку на додану вартість за грудень 2018 року від 21.01.2019 № .

За результатами перевірки встановлено:

порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200 п.200.1, п. 200.2, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвели у жовтні 2018 року до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 68 806 грн. та завищенню суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 2 355 014 грн.;

порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200 п.200.1, п. 200.2, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвели у листопаді 2018 року до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 1 110 979 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 3 337 322 грн.;

порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200 п.200.1, п. 200.2, п.200.4 ст.200 Кодексу, що призвели у грудні 2018 року до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 1 962 380 грн. та завищенню суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 3 945 675 грн. та завищенню суми від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, на суму 791 069 грн.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 15.03.2019 № 255/05-99-12-02/42406536 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по декларації за грудень 2018 року.

На підставі зазначеного акту від 15.03.2019 № 255/05-99-12-02/42406536 відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 17.04.2019 № , № та № .

Позивач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнятті відповідачем не у відповідності до норм законодавства, а отже є необґрунтованими та безпідставними.

Приймаючи рішення по суті спору, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Предметом доказування в цій справі є, зокрема, обставина реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ", правильність відображення їх в податковому обліку та правильність формування податкового кредиту.

Суд враховує, що аналіз реальності господарської операції повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до положень п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ПКУ визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ПКУ, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) фактично використовуються в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування відповідно до розділу V Податкового кодексу України, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів або встановлено факти недостачі (крадіжки), то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

З аналізу положень розділу V (податок на додану вартість) Податкового кодексу України, якими визначені правила формування податкового кредиту у спірний період часу, вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку.

Судом встановлено, що 01.10.2018 між ТОВ «Металскарб» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (покупець) укладено договір №10/18-1, згідно з пп. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити лом та відходи чорних та кольорових металів (товар). Згідно пп. 1.2. договору асортимент, кількість та ціна товару, а також строки поставки товару, встановлюються в додаткових угодах (специфікаціях) до договору.

На виконання умов цього договору складено документи первинної бухгалтерської та податкової звітності, копії яких наявні в матеріалах справи.

Крім того, 01.10.2018 між ТОВ «Металскарб» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (виконавець) укладено договір № 1-1810д, згідно з пп. 1.1. якого замовник відповідно до умов цього договору зобов'язується поставити давальницьку сировину, а саме: катанку мідну діаметром 20,0 мм із міді марки CuAg0,1 згідно з ДСТУ EN 1977:2009 та катанку мідну діаметром 20,0 мм із міді марки CuAg0,07 згідно з ДСТУ EN 1977:2009, а виконавець виконати роботу з переробки давальницької сировини у готову продукцію. Згідно з пп. 1.3. та 4.1. договору обсяги продукції погоджуються сторонами та оформлюються специфікаціями, вартість переробки давальницької сировини на кожну партію визначається Специфікації до договору.

На виконання умов цього договору складено документи первинної бухгалтерської та податкової звітності, копії яких наявні в матеріалах справи.

Також, 01.10.2018 між ТОВ «Металскарб» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (виконавець) укладено договір № 2-1810д, згідно з пп. 1.1. якого замовник відповідно до умов цього договору зобов'язується поставити давальницьку сировину катанку мідну діаметром 12,5 мм із міді марки Cu-ЕТР 1 згідно з ДСТУ EN 1977:2009 та катанку мідну діаметром 20,0 мм із міді марки Cu-ЕТР 1 згідно з ДСТУ EN 1977:2009, а виконавець виконати роботу з переробки давальницької сировини у готову продукцію. Згідно з пп. 1.3. та 4.1. договору обсяги продукції погоджуються сторонами та оформлюються специфікаціями, вартість переробки давальницької сировини на кожну партію визначається Специфікації до договору.

На виконання умов цього договору складено документи первинної бухгалтерської та податкової звітності, копії яких наявні в матеріалах справи.

01.10.2018 між ТОВ «Металскарб» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (замовник) укладено договір №9-1810, згідно з пп. 1.1. якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити на умовах і у порядку, визначених договором, товар в асортименті, кількості, вказаними у специфікації, яка підписується та скріплюється печатками сторін та є невід'ємною частиною договору. Згідно пп. 1.2. договору найменування товару, його кількість, якість узгоджуються сторонами і визначаються у специфікаціях.

На виконання умов цього договору складено документи первинної бухгалтерської та податкової звітності, копії яких наявні в матеріалах справи.

Таким чином, виконання умов укладених між позивачем та ТОВ «Металскарб» договорів знайшло своє відображення в податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Суми податку на додану вартість були внесені до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента, включені до складу податкового кредиту відповідного звітного (податкового періоду) та відповідають даним податкової декларації з податку на додану вартість.

Судом встановлено, що 01.10.2018 між ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (замовник) укладено договір № 8-1810, згідно з пп. 1.1. якого предметом договору є поставка обладнання (товару), перелік, найменування та вартість якого зазначається у специфікаціях до договору, що є невід'ємною частиною даного договору. Згідно з пп. 1.2. та 3.1. договору на умовах та порядку, передбаченими даним договором, продавець зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується своєчасно здійснити оплату та прийняти товар, сторони дійшли висновку, що сума специфікації за даним договором є ціною договору. Оплата товару здійснюється частинами по домовленості сторін до повного погашення заборгованості.

На виконання умов цього договору складено документи первинної бухгалтерської та податкової звітності, копії яких наявні в матеріалах справи.

Крім того, судом встановлено, що 22.11.2018 між ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу.

Згідно з пп. 1.1. На умовах даного договору продавець зобов'язується передати у власність покупцеві транспортний засіб: SKODA OCTAVIA A7 2017 року, чорного кольору.

На виконання умов цього договору складено документи первинної бухгалтерської та податкової звітності, копії яких наявні в матеріалах справи.

Таким чином, виконання умов укладеного між позивачем та ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС" договору знайшло своє відображення в податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Суми податку на додану вартість були внесені позивачем до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента, включені до складу податкового кредиту відповідного звітного (податкового періоду) та відповідають даним податкової декларації з податку на додану вартість.

Судом встановлено, що 01.10.2018 між ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (покупець) укладено договір №70-з, згідно з пп. 1.1. якого продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти та оплатити його на умовах договору. Згідно з пп. 1.2. та 3.1. договору товаром за цим договором є заготівка мідна для волочіння, ціна товару за цим договором вказується в накладних на відвантаження товару.

На виконання умов цього договору складено документи первинної бухгалтерської та податкової звітності, копії яких наявні в матеріалах справи.

Таким чином, виконання умов укладеного між позивачем та ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" договору знайшло своє відображення в податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Суми податку на додану вартість були внесені позивачем до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента, включені до складу податкового кредиту відповідного звітного (податкового періоду) та відповідають даним податкової декларації з податку на додану вартість.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог, позивачем надано платіжні доручення: від 27.12.2018 № 385, від 14.12.2018 № 316, від 14.12.2018 № 315, від 13.12.2018 № 312, від 13.12.2018 № 308, від 07.12.2018 № 290, від 07.12.2018 № 289, від 07.12.2018 № 286, від 07.12.2018 № 285, від 07.12.2018 № 283, від 07.12.2018 № 281, від 07.12.2018 № 278, від 06.12.2018 № 269, від 27.11.2018 № 242, від 23.11.2018 № 235, від 21.11.2018 № 218, від 01.11.2018 № 135, від 31.10.2018 № 128, від 30.10.2018 № 116, від 29.10.2018 № 109, від 24.10.2018 № 89, від 23.10.2018 № 88, від 23.10.2018 № 86, від 23.10.2018 № 87, від 22.10.2018 № 81, від 19.10.2018 № 79, від 19.10.2018 № 77; та платіжні доручення: від 19.11.2018 № 201, 202, 203, 204, від 17.10.2018 № 52, 53, 54, 55, 56, від 28.12.2018 № 399, від 27.12.2018 № 384, від 22.12.2018 № 369, від 21.12.2018 № 359, від 20.12.2018 № 357, від 18.12.2018 № 340, від 17.12.2018 № 325, 326, від 14.12.2018 № 318, 317, від 13.12.2018 №311, 310, 309, від 11.12.2018 № 300 від 07.12.2018 № 288, 280, від 06.12.2018 № 268, від 03.12.2018 від 256, від 29.11.2018 № 246, від 28.11.2018 № 245, від 27.11.2018 № 243, від 19.10.2018 № 76, від 09.10.2018 № 24,23, від 04.10.2018 № 10, 14, 11, 13, 12, від 07.12.2018 №271,270, від 22.11.2018 № 224, від 16.11.2018 № 194, від 26.10.2018 № 93, від 12.10.2018 №36, від 19.12.2018 № 354, що підтверджує дійсне перерахування грошових коштів за вказаними правочинами.

Згідно підпункту 14.1.36. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3), в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11. ст. 201 цього Кодексу).

Виходячи із положень вищевказаної норми закону, лише відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість і тільки у разі не підтвердження на момент перевірки податкового кредиту податковими накладними платник податку може бути притягнутий до відповідальності.

Згідно п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Суд враховує, що наявність податкових накладних є обов'язковою обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту, але не вичерпною. Від встановлення цієї обставини залежить оцінка податкових накладних як правової підстави для віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту.

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем

п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200 п.200.1, п. 200.2, п.200.4 ст. 200 Кодексу, що призвели у жовтні 2018 року до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 68 806 грн. та завищенню суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 2 355 014 грн.;

п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200 п.200.1, п. 200.2, п.200.4 ст. 200 Кодексу, що призвели у листопаді 2018 року до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 1 110 979 грн. та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 3 337 322 грн.;

п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200 п.200.1, п. 200.2, п.200.4 ст. 200 Кодексу, що призвели у грудні 2018 року до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на суму 1 962 380 грн. та завищенню суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 3 945 675 грн. та завищенню суми від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації на рахунок платника у банку на суму 791 069 грн.

В обґрунтування своєї правової позиції щодо нікчемності укладених позивачем з ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" правочинів, які не були направлені на досягнення господарської мети позивача, відповідач зазначає, що такого висновку дійшов у зв'язку з тим, що товари, реалізовані в ході виконання договорів, мають невідоме джерело походження, встановлено "обриви" ланцюгів постачання, які підтверджені дефектністю первинних документів, відсутністю сертифікатів походження товару, товарно-транспортних накладних, а також матеріалами податкових інформацій.

Однак, як вбачається з матеріалів справи і пояснень представника відповідача, наданих в судовому засіданні, висновки відповідача, що зазначені вище господарські операції є нікчемними і здійснювались позивачем з метою мінімізації податкових зобов'язань, є лише припущеннями, на яких вони не можуть ґрунтуватись. Здійснення даного виду господарської діяльності відповідає меті та предмету діяльності позивача як юридичної особи.

Всі товари, отримані позивачем від зазначених вище контрагентів у спірний період часу по вказаним вище договорам були використані позивачем в ході здійснення господарської діяльності. Всі витрати понесені ним підтверджено первинними документами, які були предметом дослідження відповідачем в ході проведення перевірки, про що зазначено в Акті перевірки. Відповідачем не заперечується обставина фактичного здійснення позивачем даних господарських операцій, проведення оплати за договорами, відображення правочину у відповідних документах бухгалтерського обліку і податкової звітності.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника відповідача і вбачається з матеріалів справи, висновки, щодо нікчемності зазначених правочинів зроблені відповідачем на підставі податкової інформації.

Однак, суд зазначає, що вказана податкова інформація містить лише дані про результати господарської діяльності кожного контрагента позивача окремо за період, в якому виникли спірні правовідносини. Контролюючим органом не перевірялась і не оцінювалась діяльність ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" в періоди, які передували укладенню спірних правочинів, у зв'язку з чим суд вважає, що висновки відповідача про нікчемність укладених позивачем правочинів з вищезазначеними контрагентами, щодо яких виник спір, є безпідставними і зроблені в результаті припущень, що жодним чином виключає можливість покладення їх в основу спірного рішення.

Таким чином, наявними в матеріалах справи документами підтверджено надання позивачем до контролюючого органу податкової звітності з податку на додану вартість та відповідність даних, що містяться в наданій податковій звітності, даним первинного бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Згідно зі статтею 3 цього ж Закону, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 цього Закону встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом були досліджені первинні документи, що містять відомості про обставини, які є предметом доказування у цій справі, та пов'язані з рухом активів, виконанням зобов'язань, останні відповідають змісту, відображеному в укладених позивачем договорах, та підтверджують обґрунтованість формування податкового кредиту за досліджуваними господарськими операціями.

Судом встановлено, що контрагенти позивача - ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" на момент вчинення спірних фінансово-господарських операцій були юридичними особами, зареєстрованими у встановленому законом порядку, знаходились на податковому обліку в органах фіскальної служби та були платниками податку на додану вартість.

Отже, при здійсненні господарських операцій із зазначеними контрагентами та подальшому їх використанні у своїй господарській діяльності в діях позивача була наявна господарська мета, відтак, суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав вважати вищезазначені правочини нікчемними і такими, що не спрямовані на досягнення господарської мети.

Відповідно до пункту 201.8. статті 201 Податкового кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 55 Господарського кодексу України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Таким чином, контрагенти позивача ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" на час здійснення господарських операцій мали статус юридичної особи, та як наслідок мали право здійснювати господарську діяльність шляхом укладення договорів та були наділені правами видачі податкових накладних, що обумовлює їх спеціальну податкову правосуб'єктність.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту перевірки, висновок щодо нікчемності правочинів, укладених з ТОВ «Металскарб» відповідачем зроблений у зв'язку із наявністю відкритого кримінального провадження щодо ризиків заявлених сум ПДВ до відшкодування. При цьому матеріали перевірки не містять посилання на конкретну податкову інформацію, отриману у відповідності до приписів Податкового кодексу України. Крім того, відповідачем до матеріалів справи не надано жодного належного, достатнього і допустимого доказу зазначеної обставини.

При цьому суд зазначає, що у відповідності до приписів ст. 83 ПКУ, яка визначає матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, для посадових осіб органів державної фіскальної служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Суд звертає увагу відповідача, що оскільки факти та обставини, встановлені в ході досудового слідства по кримінальній справі, згідно приписів кримінально-процесуального законодавства, не можуть вважатись встановленими і підтверджувати вину особи у вчинені злочину до набрання чинності обвинувальним вироком у кримінальній справі, у контролюючого органу відсутні підстави для врахування такої інформації при прийнятті висновків під час проведення перевірки платника податків (позивача).

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про безпідставність посилань відповідача в акті від 15.03.2019 № 255/05-99-12-02/42406536 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по декларації за грудень 2018 року.

В свою чергу, обставина реального здійснення господарських операцій та правильність їх відображення в податковому обліку доведена в цій адміністративній справі на підставі досліджених доказів.

Стосовно доводів відповідача, що правочині, укладені між позивачем та ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" є нікчемними, суд зазначає наступне.

Статтею 204 Цивільного кодексу України, в редакції, яка діяла на момент вчинення спірних правочинів, передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 1 статті 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Суд зазначає, що умовою для кваліфікації правочину як нікчемного через те, що він порушує публічний порядок, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому, визначальне значення має встановлення персоналій посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник.

Відповідачем не доведено, що продаж вказаного товару/послуг вимагає від контрагентів позивача наявності виробничих потужностей та певних основних засобів.

Суд не бере до уваги розбіжності, виявлені у даних інших контрагентів позивача при їх співставленні, оскільки в даному випадку будь-яке порушення спричиняє відповідальність та негативні наслідки лише для особи - порушника. Підприємство не може відповідати за будь-які неправомірні дії своїх контрагентів.

В процесі розгляду справи відповідачем доказів, крім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не надано, відомостей про наявність інших доказів, які могли б бути витребувані судом, відповідачем не надано.

Водночас позивачем з посиланням на належні докази, що долучені до матеріалів справи, доведено обставину реального здійснення господарських операцій.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми, суд вважає, що підставою для включення сум за господарськими операціями до складу податкового кредиту є належним чином оформленні первинні бухгалтерські документи, які засвідчують зміст господарської операції, за умови реального вчинення дій по виконанню господарської операції.

Таким чином, надання контролюючому органу належним чином оформлених первинних документів, передбачених законодавством про податки і збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджено, що позивачем податковий кредит з податку на додану вартість по фінансово-господарським операціям з ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" за перевіряємий період сформовано з дотриманням вимог Податкового кодексу України, а саме, позивачем в підтвердження позовних вимог надана вся первинна документація, в тому числі податкові та видаткові накладні, копії яких досліджені в судовому засіданні, а також документи, які підтверджують факт оплати за здійснені господарські операції.

Підставою для висновків відповідача про нікчемність правочинів з ТОВ «Металскарб» стало надання позивачем документів, які підтверджують постачання товарів, а саме товарно-транспортних накладних, які мають, на його думку, певні недоліки.

Суд, з урахуванням приписів Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, не приймає зазначені посилання відповідача, оскільки позивач отримував товар за договором поставки.

Згідно з пп. 1.1. На умовах даного договору продавець зобов'язується передати у власність покупцеві транспортний засіб: SKODA OCTAVIA A7 2017 року, чорного кольору.

Судом встановлено, що на виконання умов договору від 22.11.2018 між ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, на виконання умов якого, складено видаткову накладну № 11/22-4 від 22.11.2018, що підтверджує факт купівлі транспортного засобу. У зв'язку з чим, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо не можливості підтвердити перехід права власності на транспортний засіб: марка SKODA, модель OCTAVIA А7 2017 року випуску.

Отже, фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" і, відповідно, правомірність віднесення позивачем до податкового кредиту з податку на додану вартість суми понесених витрат на підставі первинних бухгалтерських документів.

Суд приходить до висновку, що первинні документи, які наявні в матеріалах справи, є належними доказами в розумінні частини 2 ст. 74 КАС України при підтвердженні обставини реальності правочинів, укладених з ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ", та правильності їх відображення в податковому обліку позивача.

З огляду на викладене, судом встановлено, що правочини з ТОВ «Металскарб», ТОВ "МЕТАЛО-ЛІТЕЙНИЙ РЕСУРС", ТДВ "УКР-АЛЮМІНІЙ" спричинили зміну майнового стану позивача, тобто є реальними, спірні суми податкового кредиту сформовані на підставі достовірних первинних документів, які підтверджують рух активів у процесі здійснення господарських операцій позивача.

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок судово-економічної експертизи, яка підтверджує факт того, що висновки, викладені в акті перевірки від 15.03.2019, а саме про заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду у жовтні 2018, листопаді 2018, грудні 2018 та завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду у листопаді, грудні 2018 та завищенню суми від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу 5 Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку на суму 791069 грн., документально не підтверджуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 КАС України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Згідно до ч. 7 ст. 104 КАС України, експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов'язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Згідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд приймає до уваги висновок судово-економічної експертизи.

Таким чином, відповідачем не було доведено, що сторони, укладаючи господарські зобов'язання, мали умисел на укладення угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства і не були спрямовані на досягнення господарської мети.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові або службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується платіжними дорученнями №1042 від 08.05.2019та № 1125 від 23.05.2019, позивач за подання адміністративного позову сплатив 19210,00 грн. судового збору.

Отже, суд повертає позивачеві судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, витрати на проведення судово-економічної експертизи у сумі 30144,00 грн., які здійснені позивачем відповідно до рахунку № 1287 від 18 червня 2019 року та платіжного доручення № 1243 від 19 червня 2019 року, також підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-8, 10, 19, 72, 90, 139, 191, 241-246, 255, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (; 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. О. Сибірцева, б. 32) до Головного управління ДФС у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, 114) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, 114) від 17.04.2019 № .

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, 114) від 17.04.2019 № .

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, 114) від 17.04.2019 № .

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, 114) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (; 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. О. Сибірцева, б. 32) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19210 (дев'ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-й Таганрозької дивізії, 114) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Діалог" (; 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. О. Сибірцева, б. 32) понесені судові витрати зі сплати судово-економічної експертизи у розмірі 30144 (тридцять тисяч сто сорок чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Суддя С.В. Ушенко