Справа № 240/5431/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/5431/19

категорія 109010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Панкеєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання дій протиправними,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження секретаря Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Клименко Катерини Анатоліївни від 29 січня 2019 року № 2-АГ про створення комісії на предмет обстеження земель загального користування;

- визнати протиправними дії комісії Станишівської сільської ради у складі: начальника відділу містобудування, архітектури, земельних відносин та екології Паламарчука С. В., головного спеціаліста-юрисконсульта відділу правової, кадрової роботи, військового обліку та паспортизації Кирильчук І. В. , спеціаліста-землевпорядника відділу містобудування, архітектури, земельних відносин та екології Станишевської Т.О., виконуючого обов`язки старости с.Зарічани Ткачука В.М. , депутата сільської ради Сіроватського Р.Я. , депутата сільської ради Бєльського Л.Л. , пов`язані з проведенням заходів з благоустрою 29 січня 2019 року на підставі розпорядження секретаря Станишівської сільської ради від 29.01.2019 № 2-АГ на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є власником житлового будинку та земельної ділянки, на якій 29.01.2019 комісією Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області без його присутності були проведені заходи з благоустрою у формі обстеження земельної ділянки у зв`язку з недотриманням норм та правил утримання територій загального користування. Правовою підставою для цілеспрямованого проникнення на його ділянку стало розпорядження секретаря Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області вд 29.01.2019 № 2-АГ про створення комісії на предмет обстеження земель загального користування, зокрема усієї АДРЕСА_1 . Дане розпорядження позивач вважає протиправним, оскільки воно видане та підписане секретарем сільської ради з порушенням вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Крім того, позивач зазначає, що комісією відповідача були здійснені заходи з благоустрою виключно на його земельній ділянці та без його присутності, де посадові особи відповідача вчинили дії з розчищення даної території, що підтверджується актом комісії від 29.01.2019. Такі дії комісії позивач вважає протиправними, оскільки 29.01.2019 під час здійснення заходів з контролю за дотриманням правил благоустрою не було складено протокол про порушення правил благоустрою населених пунктів та умисно проігноровано право позивача на особисту присутність під час здійснення заходів на його ділянці.

Ухвалою суду від 16.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, яка буде розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Позивач та представник позивача в судових засіданнях позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в процесі розгляду справи проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 06.05.2019 (а.с.39-48) та запереченнях на відповідь на відзив (а.с.89-94).

В судовому засіданні 18.09.2019 протокольною ухвалою суду відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши виступи позивача, представників сторін, покази свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі договору дарування від 24.12.2002 ОСОБА_1 отримав у власність 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими спорудами та земельну ділянку розміром 0,1725 га, що знаходяться на території АДРЕСА_2 (а.с.11).

Зі змісту копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.07.2017 встановлено, що власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 а з мансардою та господарської будівлі є ОСОБА_1 (а.с.12).

Розпорядженням Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29.01.2019 №2АГ за підписом секретаря ради Клименко К.А. створено комісію на предмет обстеження земель загального користування в АДРЕСА_1 , в зв`язку із виявленням безхазяйних будівельних матеріалів. Зобов`язано в разі не виявлення власника будівельних матеріалів виконкому сільської ради забезпечити їх зберігання. В разі встановлення винних осіб, відповідальній особі скласти адміністративний протокол з метою притягнення до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП (а.с.13).

В адвокатському запиті в інтересах ОСОБА_1 від 02.02.2019 №194/02-19 поставлено питання до відповідача з приводу обставин вилучення пиломатеріалів, що належать на праві власності позивачу. Крім того, адвокат просив надати копії акта про порушення правил благоустрою, протоколу про адмінправопорушення, копію генерального плану с.Зарічани з відображенням місцевості по АДРЕСА_1 , копію рішення сільської ради про вилучення із земельної ділянки по АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_6 частини ділянки для облаштування проїзду від АДРЕСА_4 ; повідомити чи відображений на плані с.Зарічани або інших картографічних матеріалах проїзд по АДРЕСА_1 до домоволодіння по АДРЕСА_4 . Адвокатом запропоновано повернути протиправно вилучене 29.01.2019 майно ОСОБА_1 (а.с.15).

Відповідач листом від 11.02.2019 повідомив, що на підставі неодноразових звернень жителів с.Зарічани щодо перекриття будівельними матеріалами земель загального користування навпроти будинку АДРЕСА_1 , комісійно було здійснено обстеження та виявлено факт перекриття земель загального користування складуванням будівельних матеріалів за вищевказаною адресою, власника яких встановити не вдалося. 22 листопада 2018 року дане питання було розглянуто па засіданні Постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, перспективного розвитку, охорони навколишнього природного середовища та агропромислового комплексу сільської ради (копія висновку додається) із викликом ймовірного власника будівельних матеріалів ОСОБА_1 , так як будівельні матеріали розмішувались навпроти належної йому земельної ділянки. Згідно висновку комісії, виконкому сільської ради було рекомендовано провести роз`яснювальну роботу з ймовірним власником будівельних матеріалів щодо дотримання правил добросусідства та усунення перешкод із земель загального користування. В разі не усунення перешкод та не виявлення власника будівельних матеріалів, виконкому сільської ради, рекомендувалось здійснити необхідні заходи щодо звільнення земель загального користування та зберігання будівельних матеріалів. Розпорядженням секретаря Станишівської сільської ради від 29.01.2019 №2-АГ створено комісію з метою повторного обстеження даної земельної ділянки та встановлення власника будівельних матеріалів. Згідно акту обстеження земель загального користування в присутності членів комісії, членів виконкому та депутатів сільської ради. власними силами виконкому сільської ради було вилучено будівельні матеріали, як безхазяйні (так як власника виявити не вдалося), таким чином усунуто перешкоди в користуванні землями загального користування. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення та припис про вимогу усунення порушень благоустрою території населеного пункту відповідальною особою не складались через не встановлення винної особи. Повідомлено, що знайдені пиломатеріали знаходяться в АДРЕСА_6 на території ЗОШ (а.с.16-17).

13.02.2019 на адресу Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області направлено запит з низкою питань з приводу обставин, що склались у правовідносинах між ОСОБА_1 та сільською радою та проханням надати копії запитуваних документів (а.с.18).

Листом від 20.02.2019 № 08-19/512 сільський голова повідомив, що на генеральному плані с.Зарічани (а.с.20) проїзд від АДРЕСА_3 по АДРЕСА_4 не відображено. Вказаний проїзд утворився після затвердження генерального плану забудови території с.Зарічани від 2009 року. Зміни до генерального плану забудови не вносились. Проїзд від АДРЕСА_4 відображається в будівельному паспорті АДРЕСА_1 , Житомирського району забудовника ОСОБА_1 виданому відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Житомирської РДА 15.03.2017. Повідомлено, що рішення сільських рад, що увійшли до складу Станишівської ОТГ передано на зберігання до архівного сектору Житомирської РДА. В зв`язку із цим, відомості щодо прийняття рішення Зарічанською сільською радою про вилучення із земельної ділянки по АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_6 , частини земельної ділянки для облаштування проїзду від АДРЕСА_4 АДРЕСА_4 в сільській раді відсутні (а.с.19).

Листом від 20.02.2019 №08-19/513, зокрема, виконкомом сільської ради рекомендовано позивачу звернутися до відповідальної особи - в.о. старости с.Зарічани ОСОБА_7 із підтверджуючими документами для повернення вилучених матеріалів. Вказано, що виконком сільської ради не чинить перешкод щодо виявлення та встановлення власника знайдених матеріалів та вкотре зазначає, що матеріали будуть неодмінно повернуті їх власнику після звернення власника, або його представника до відповідальної за зберігання особи із відповідною заявою та наданням підтверджуючих документів їх належності (а.с.21).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Закон України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 № 2807-IV, із змінами, визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини (далі - Закон № 2807-IV).

Приписами частини 1 статті 1 Закону № 2807-IV визначено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Згідно зі ст.10 Закону № 2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.40 Закону № 2807-IV самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів.

Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Положення про інспекцію з благоустрою населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною або міською радою на підставі Типового положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Як вже встановлено судом, розпорядженням відповідача від 29.01.2019 № 2АГ за підписом секретаря ради Клименко К .А . створено комісію на предмет обстеження земель загального користування в с.Зарічани по вул.Бориса Тена, в зв`язку із виявленням безхазяйних будівельних матеріалів (а.с.13).

Вказане розпорядження прийняте на підставі скарг жителів с.Зарічани щодо створення перешкод користування землями загального користування в зв`язку із їх захаращенням безхазайними будівельними матеріалами відповідно до ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування" .

Зі змісту протоколу засідання Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 22.11.2018 встановлено, що до порядку денного роботи постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, перспективного розвитку, охорони навколишнього природного середовища та агропромислового комплексу від 19.10.2018 включено питання про розгляд колективного звернення жителів с.Зарічани (а.с.22).

22 листопада 2018 року за результатами засідання вказаної постійної комісії було складено Висновок № 12 про розгляд колективного звернення жителів с.Зарічани, яким рекомендовано громадянину ОСОБА_1 дотримуватись правил добросусідства (Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей); використовувати земельну ділянку згідно правовстановлюючих документів та забезпечити використання землі в межах визначених меж. Виконавчому комітету сільської ради рекомендовано провести роз`яснювальну роботу з громадянином ОСОБА_1 та заходи щодо встановлення належності будівельних матеріалів з метою усунення перешкод (будівельних матеріалів) із земель загального користування до 31.12.2018, повторно обстежити земельну ділянку загального користування (проїзд) і в разі не усунення перешкод та не виявлення власника будівельних матеріалів забезпечити їх зберігання (а.с.56).

Позивач в обґрунтування протиправності розпорядження секретаря сільської ради посилається на те, що розпорядження має право видавати виключно голова ради, а не серетар ради. Крім того, виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються питання про утворення постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій, отже розпорядження від 29.01.2019 було видане не уповноваженою посадовою особою та з порушенням вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР, із змінами і доповненнями (далі - Закон № 280/97-ВР), відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Пунктом 20 частини 4 статті 42 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільський, селищний, міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Пунктом 1 частини 3 статті 50 Закону № 280/97-ВР передбачено, що секретар сільської, селищної, міської ради у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови.

Частинами 1 і 2 статті 42 Закону № 280/97-ВР передбачено, що повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

У разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради, крім випадків дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови відповідно до Закону України "Про військово-цивільні адміністрації" або Закону України "Про правовий режим воєнного стану". Секретар сільської, селищної, міської ради тимчасово здійснює зазначені повноваження з моменту дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови і до моменту початку повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на позачергових виборах відповідно до закону, або до дня відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на чергових місцевих виборах.

Аналізуючи норми чинного законодавства, суд зазначає, що Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" надає можливість здійснювати повноваження сільського, селищного, міського голови секретарю ради в повному обсязі виключно у випадку дострокового припинення його повноважень.

В той же час, неможливість здійснення сільським, селищним, міським головою своїх повноважень є підставою для здійснення секретарем відповідної ради лише частини його повноважень, зокрема, щодо скликання сесії ради, ведення засідання ради та підписання її рішень.

Таким чином, тимчасова непрацездатність, відпустка, відрядження є обставинами, які роблять неможливим здійснення сільським, селищним, міським головою своїх повноважень, а тому відповідно до частини другої статті 42 Закону їх повинен здійснювати секретар відповідної ради, окрім повноважень, які пов`язані з представницьким характером посади сільського, селищного, міського голови, а також повноважень, реалізація яких прямо закріплена законом за іншими посадовими особами.

Згідно наданої відповідачем копії книги обліку розпоряджень сільського голови про відпустки та відрядження з 01.01.2019 встановлено факт вибуття у віжрядження в м.Київ сільського голови Матвійчука Ю. В. строком на 1 день 29.01.2019 (а.с.49-50).

Розпорядженням сільського голови від 28.01.2019 № 9 "Про вибуття у відрядження працівників сільської ради" та звітом про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 15 від 06.03.2019 підтверджується факт вибуття сільського голови Матвійчука Ю.В. у відрядження в м.Київ 29.01.2019, на один день з метою прийняття участі у зустрічі з Президентом України. На період відсутності надано право першого підпису секретарю ради Клименко К.А. (а.с.59, 106-107).

Відтак, суд дійшов висновку, що 29.01.2019 секретар Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Клименко К.А. мала право здійснювати повноваження голови сільської ради, окрім повноважень, які пов`язані з представницьким характером посади сільського, селищного, міського голови, а також повноважень, реалізація яких прямо закріплена законом за іншими посадовими особами.

Разом з тим, п.2 ч.1 ст.26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання утворення і ліквідації постійних та інших комісій ради, затвердження та зміна їх складу, обрання голів комісій.

Частиною 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Як встановлено судом розпорядженням Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29.01.2019 №2АГ за підписом секретаря ради Клименко К.А . створено комісію на предмет обстеження земель загального користування в АДРЕСА_1 , в зв`язку із виявленням безхазяйних будівельних матеріалів.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що секретарем Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Клименко К.А. прийнято оскаржуване розпорядження в порушення вимог п.2 ч.1 ст.26 та ч.2 ст.59 Закону № 280/97-ВР, а тому дане розпорядження визнається судом протиправним та підляє скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій комісії Станишівської сільської ради, пов`язаних з проведенням заходів з благоустрою 29 січня 2019 року на підставі розпорядження секретаря Станишівської сільської ради від 29.01.2019 № 2-АГ на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ., яка належить на праві власності ОСОБА_1 , слід зазначити наступне.

Як встановлено судом 29 січня 2019 року за результатами обстеження на виконання розпорядження комісією було складено акт обстеження земель загального користування в АДРЕСА_4 . Вказаним актом зафіксовано перебування безхазяйних будівельних матеріалів, які складені на земельній ділянці загального користування (а.с.55).

Згідно з нормами пункту 11.1 Розділу 11 Правил благоустрою та громадського порядку на території Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, затверджених рішенням 4-ї сесії 7 скликання від 21.03.2017 на виконавчий комітет сільської ради покладено обов`язок визначення уповноваженої особи виконавчого комітету ради для складення протоколів про вчинення адміністративних правопорушень.

Серед заборон суб`єктам господарювання та громадянам визначених у Розділі 12 заборонено складувати та зберігати на вулицях за межами садиби дрова, солому, будівельні матеріали та інші матеріали, розкопувати вулиці.

Пунктами 13.1., 13.2 Розділу 13 Правил визначено, що порушення Правил благоустрою території села, а також недотримання цих Правил по забезпеченню чистоти та громадського порядку у селі тягне за собою адміністративну відповідальність згідно з чинним законодавством. Уповноважити здійснення складання протоколів за порушення цих Правил відповідальних осіб, коло яких зазначено відповідним рішенням виконавчого комітету Станишівської сільської ради (а.с.62-67).

Аналіз норм чинного законодавства та обставин справи дозволяє зробити висновок, що існує встановлений алгоритм дій, необхідних для здійснення посадовими особами, уповноваженими здійснювати контроль за станом благоустрою у разі виявлення порушень правил.

З метою встановлення обставин справи в якості свідка було допитано ОСОБА_12 , що є донькою ОСОБА_1 і була присутня під час прибуття комісії на ділянку.

Свідок показала, що живе поряд зі своїм батьком і коли побачила поряд з будинком багато людей, вийшла з будинку щоб дізнатися, що відбувається. Землевпорядник показав їй розпорядження про вивезення безхазяйного майна. Вона підтвердила належність вказаних будівельних матеріалів ОСОБА_1 , на що їй було запропоновано надати товаро-транспортну накладну на будівельні матеріали. Таких документів вона не мала, після чого зателефонувала батьку та просила комісію його дочекатися. Проте частину будівельних матеріалів було завантажено в автомобіль і вивезено. Ніякого проїзду на вказаній земельній ділянці не було і скільки вона пам`ятає це був їх город.

Свідок ОСОБА_7 , який є старостою с.Зарічани, показав, що по прибуттю на місце, комісією було встановлено факт наявності безхазяйних будівельних матеріалів, а саме: брусків, дощечок та прийнято рішення звільнити проїзд. Земля на якій знаходились матеріали належить комунальній власності. Йому було відомо, що будівельні матеріали належать ОСОБА_1 , однак у акті описали як безхазяйне майно, оскільки ОСОБА_1 раніше було запропоновано забрати будівельні матеріали. Вказане прохання проігноровано позивачем. До комісії з будинку виходила донька і підтвердила належність будівельних матеріалів ОСОБА_1 . У зв`язку з відсутністю власника майна, таке майно визнано безхазяйним та вилучено на відповідальне зберігання. Причин не складення акту про порушення та протоколу про адміністративне правопорушення свідок показати не міг.

Суд зауважує, підтвердженням того, що комісії завчасно і достеменно було відомо про належність будівельних матеріалів ОСОБА_1 є акт обстеження земельної ділянки, лист Станишівської сільської ради від 13.12.2018 (а.с.133-134).

У акті вказано, що будівельні матеріали та гілля на землях загального користування були складені громадянином ОСОБА_1 біля свого паркану. Водночас листом було запропоновано громадянину ОСОБА_1 усунути перешкоди.

Відповідно до ст.335 Цивільного кодексу України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що комісії достеменно було відомо, що виявлені 29.01.2019 будівельні матеріали по вул.Бориса АДРЕСА_4 не є безхазяйним майном, а належать позивачу ОСОБА_1 .

Згідно вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства України.

Дотримання положень Конвенції її державами-учасницями забезпечено через такий контролюючий механізм, як Європейський суд з прав людини.

У своєму рішенні ухваленому 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", ЄСПЛ постановив, що було порушено ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - право на справедливий судовий розгляд: "Суд ще раз наголосив, що ч.1 ст.6 Конвенції зобов`язує національні суди вказувати на мотиви своїх рішень, проте це не можна розглядати як встановлення обов`язку давати детальну відповідь на кожен аргумент сторони процесу. Суд вказав, що обсяг обов`язку суду наводити мотиви свого рішення може змінюватися залежно від природи такого рішення. Про те національні суди навіть не зробили спроби проаналізувати скаргу заявниці у світлі цього конституційного положення".

Прийняття юридично значущих рішень виключно на підставі закону, так само як і неухильне дотримання юридичної процедури їх прийняття є проявом принципу законності і має сутнісне значення для забезпечення прав особи, стосовно якої суб`єкт владних повноважень таке рішення приймає. Дотримання принципу законності є гарантією недопущення свавілля з боку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, що є однією з передумов дотримання принципу верховенства права, який відповідно до ст.8 Конституції України визнається і діє в Україні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що визначені Конституцією та законами України вимоги до дій і рішень суб`єктів владних повноважень, які є важливими гарантіями дотримання прав особи, не були дотримані відповідачем.

Враховуючи те, що оскаржуване розпорядження визнано судом протиправним та таким, що підляє скасуванню, дії комісії Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що пов`язані з проведенням заходів з благоустрою 29 січня 2019 року на підставі розпорядження секретаря Станишівської сільської радиЖитомирського району Житомирської області від 29 січня 2019 року № 2-АГ "Про створення комісії на предмет обстеження земель загального користування" також судом визнаються протиправними.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн, про, що свідчать квитанції від 08.04.2019 №0.0..1, від 19.03.2019 №237 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Станишівської сільської ради сплаченого судового збору у сумі 1536,80 грн.

В прохальній частині позову було заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч.7 ст.139 КАС України в розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування вимоги вказано, що ОСОБА_1 поніс витрати на отримання професійної правничої допомоги у справі про захист своїх порушених прав та визнання дій Станишівської сільської ради протиправними в розмірі 5000,00 грн.

На підтвердження обставин до матеріалів справи надано договір про надання професійної правничої допомоги від 02.02.2019 № 4/19 (а.с.32), квитанцію до прибуткового касового ордера №2 від 19.03.2019 (а.с.33), а також розрахунок понесених витрат від 10.04.2019 (а.с.34).

Вказано, що позивачу вже була надана правнича допомога у формі консультацій, отримання інформації з ДЗК, вивчення документів, підготовкою і надсиланням адвокатських запитів, вимог, ознайомлення з судовою практикою, копіюванням документів, підготовкою позовної заяви та інших документів. Правнича допомога надаватиметься позивачу і надалі шляхом участі адвоката в судових засіданнях, підготовкою необхідних процесуальних документів, відповіді на відзив, апеляційної чи касаційної скарг, відзивів на них, а також представництвом його інтересів під час виконавчого провадження.

Відтак, ч.1 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При цьому, представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (п.2 ст.16 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст.134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Частиною 5 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Водночас, для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, первинні бухгалтерські документи про сплату таких витрат.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження фактичного отримання коштів в сумі 5000,00 грн адвокатом Ярош В.В. від ОСОБА_1 , що може бути підтверджено витягом з Книги обліку доходів і витрат адвоката як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність за період березень 2019 року. При цьому сама по собі квитанція до прибуткового касового ордера № 2 від 19.03.2019 на суму 5000,00 грн, підписана та видана адвокатом, без доказів дійсного оприбуткування цих коштів у відповідності до норм податкового законодавства України, не може слугувати достатнім доказом понесення витрат на правничу допомогу позивачем.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у справі 821/1594/17.

Питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.12.2018 (справа №826/856/18).

Жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та пов`язаних з прибуттям представника до суду не надано, у зв`язку із чим заява не підлягає задоволенню.

Вказані висновки суду підтверджуються постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.02.2019 у справі №803/1032/18, якою вказано, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Враховуючи те, що доказів, які б підтверджували здійснення витрат для надання правничої допомоги та підготовки, подання до суду позову не надано, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження секретаря Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Клименко Катерини Анатоліївни від 29 січня 2019 року № 2-АГ "Про створення комісії на предмет обстеження земель загального користування".

Визнати протиправними дії комісії Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що пов`язані з проведенням заходів з благоустрою 29 січня 2019 року на підставі розпорядження секретаря Станишівської сільської радиЖитомирського району Житомирської області від 29 січня 2019 року № 2-АГ "Про створення комісії на предмет обстеження земель загального користування".

Стягнути з Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (вул.Парникова,3, с.Станишівка, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12430, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 , інд. код НОМЕР_1 ) понесені судові витрати в сумі 1536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва