Справа № 540/1385/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1385/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Кукульник Я.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Гордієнко Є.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.04.2019 р.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому просить визнати протиправною та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 квітня 2019 року № Ф-855-21 та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № від 22.05.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату ( несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

10 липня 2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

25.07.2019 від позивача надійшло клопотання про перехід із спрощеного провадження в загальне провадження.

Ухвалою від 25.07.2019 року вирішено перейти до розгляду адміністративної справи № 540/1385/19 за правилами загального провадження.

Ухвалою від 20.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на обґрунтування викладені у відзиві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 29.07.2002 ОСОБА_1 , зареєстрована як фізична особа підприємець. Позивачкою отримано вимогу про сплату боргу від 08 квітня 2019 року № Ф-855-21 винесену ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Також, зазначає, що 31.10.2018 відбулась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 . Відповідно до оскаржуваної вимоги, грошове зобов`язання нараховане за період з жовтня 2013 року по березень 2019 року в сумі 11461,85 грн. Вважає оскаржувану вимогу протиправною, оскільки за період з 2016 року по 2019 рік позивачка єдиний внесок сплачувала, про що свідчить письмова інформація, яка відображена у листі податкового органу за вих. № 1933/ФОП/21-22-50-ОА від 20.05.2019 р., в якому зазначено те, що борг на початок 2016 року склав 11114,65 грн. Таким чином, на думку позивачки, контролюючим органом безпідставно ухвалено вимогу про сплату боргу (недоїмки) щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як платника, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

24.07.2019 представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав. ОСОБА_1 з 29.07.2002 перебувала на обліку у Новокаховському управлінні ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, як фізична особа підприємець. 31.10.2018 р. позивачка припинила свою діяльність, в період з 2002 року по 2018 рік, ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування. Отже, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є платником єдиного внеску, як наслідок чого повинна була сплачувати суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що приймаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-855-21 від 08.04.2019 та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 22.05.2019 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши вступне слово сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне: 08 квітня 2019 Головним управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-855-21. У вказаній вимозі зазначено, що станом на 31.03.2019 року 11461,85 грн. заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені позивача склала 11461,85 грн., у тому числі недоїмка 11461,85 грн., штрафи 00,0 грн., пеня 00,0 грн.

Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі сформовано рішення № від 22.05.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Не погоджуючись з оскаржуваною вимогою, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.2 ч.1 ст.7 вказаного Закону).

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (абз. 4 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до ч.12 ст. 9 Закону №2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до вимог ч.4 ст.25 цього ж Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Щодо посилання позивача, що відповідач не мав права направляти позивачці вимогу про сплату боргу (недоїмки) з 2013 року, так як строк, з якого він виник, по документам податкового органу сплив, в зв`язку з чим пеня та штрафні санкції також нараховані неправомірно, суд такі посилання до уваги не приймає у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953.

Розділом VI Інструкції визначено порядок стягнення заборгованості з платників.

Так, згідно з п.1, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена фіскальними органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках, зокрема, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось сторонами у справі, ОСОБА_1 від 31.10.2018 припинила свою підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця.

З урахуванням системи АІС «Податковий блок» та платіжними дорученнями контролюючим органом було встановлено, що станом на 01.01.2019 року у позивача на обліковій картці зі сплати єдиного соціального внеску рахувалась недоїмка у сумі 12536,50 грн. В подальшому позивачу не було здійснено нарахування єдиного соціального внеску за ІV квартал 2018 року і по теперішній час, так як 31.10.2018 року позивач припинила свою підприємницьку діяльність.

Крім того, з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148 VІІІ внесені зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2018, зокрема щодо строків сплати зобов`язань фізичними особами підприємцями, які перебувають на спрощеній системі оподаткування.

Так, з 01.01.2018 всі фізичні особи підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненою ст. 4 Закону №2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464).

Законом України від 07.12.2017 №2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено, що місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 3723,00 грн.

Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18 грн. (3723,00 грн. х 3 х 22% = 2457,18 грн.), відповідно поквартально:

- до 19.04.2018 за І квартал 2018 року - 2457,18 грн.;

- до 19.07.2018 за ІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн.;

- до 19.10.2018 за ІІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн.

Таким чином, відповідно до даних інформаційної системи органів ДФС, загальна заборгованість зі сплати єдиного внеску за позивачкою, становить 11461,85 грн., яка виникла внаслідок несвоєчасної сплати поточних нарахувань.

З аналізу норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суд робить висновок, що якщо у позивачки, яка є платником єдиного внеску, не було доходу за спірний період до моменту припинення підприємницької діяльності (ІІІ кв.2018р.), то остання зобов`язана визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, і сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Тобто, Закон не ставить обов`язок сплати мінімального розміру страхового внеску в залежність від відсутності у особи доходу за звітний період. Розмір мінімального страхового внеску повинен бути сплачений платником обов`язково.

Стосовно посилань позивача те що вона в період 2016,2017, 2018 та 2019 сплачувала єдиний внесок, суд зазначає наступне, що позивачкою не своєчасно сплачувалась сума податкового зобов`язання на протязі 2016/2019 років, в зв`язку з чим дані платежі податковим органом зараховувались в погашення податкового боргу попереднього періоду.

Так як, вдповідно до частини першої пункту 87.9 ст. 89 ПК у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Відповідно до пункту 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Нормою пункту 87.9 ст. 87 ПК України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу.

Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 ст. 87 ПК України та у випадку несвоєчасного погашення якої, ДПІ нараховує штраф у розмірах, установлених ст. 126 ПК України у залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція норми ст. 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 ст. 87 ПК України, стаття 126 не містить.

В свою чергу відповідачем надано розрахунок штрафних санкцій та витяг з інтегрованої картки платника єдиного внеску.

Отже, за встановлення у судовому процесі обставин наявності у позивача податкового боргу, на погашення якого були направлені кошти, сплачені позивачем в рахунок поточних податкових зобов`язань, ДПІ було правомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань на підставі ст. 126 ПК України

Вказана правова позиція суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах від 11.09.2018 року у справі № 826/11623/16, та у справі № 815/5491/16 від 04.04.2018 року.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу вимог ст. 9 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.04.2019 року № Ф-855-21 та рішення № від 22.05.2019 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або не своєчасну сплату єдиного внеску, а отже оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) та спірне рішення прийнято контролюючим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 30.09.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м.Херсон, пр. Ушакова, 75, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.04.2019 р. - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03 жовтня 2019 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 111060000