Справа № 420/3091/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3091/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Одеса

Зала судових засідань №21

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Закуріна А.М.

За участю сторін:

Від позивача: Чабан О.О. (за довіреністю),

Від відповідача: не з`явився,

Від третьої особи: не з`явився,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою Управління державного архітектурного-будівельного контролю Одеської міської ради (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , за участі третьої особи, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління державного архітектурного-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , в якому позивач просить зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудований об`єкт будівництва: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.06.2019 року.

Згідно Довідки від 18.06.2019 року підготовче засідання, призначене на 17.06.2019 року, було перенесено у зв`язку з вихідним днем та призначено на 19.06.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі та оголошено перерву у підготовчому засіданні на 01.08.2019 року.

У підготовчому засіданні 01.08.2019 року усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 19.08.2019 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10.09.2019 року.

У судовому засіданні, яке призначено на 10.09.2019 року, усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 11.09.2019 року для додаткового вивчення матеріалів справи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 року залучено до участі у справі №420/3091/19 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та відкладено судове засідання на 18.09.2019 року.

18.09.2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про перенесення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного повідомлення відповідача та третьої особи.

З урахуванням викладеного, судом відкладено судове засідання на 23.09.2019 року.

У судове засідання 23.09.2019 року з`явився представник позивача.

В обґрунтування вимог позову представник позивача зазначає, що за результатом проведення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю Управлінням державного архітектурного-будівельного контролю Одеської міської ради виявлено об`єкт нового будівництва за адресою АДРЕСА_2 , щодо якого відсутні відомості про реєстрацію повідомлення про початок будівництва. За даним фактом було складено Акт перевірки та винесено припис про усунення порушень вимог законодавства, яким зобов`язано відповідача отримати право на виконання будівельних робіт або знести об`єкт самочинного будівництва. На момент звернення до суду будівництво триває без належного на те регулювання та без можливості здійснення позивачем обліку та контролю за вказаним будівництвом. Оскільки за результатом проведення повторної перевірки встановлено невиконання вищевказаного припису, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

29.07.2019 року за вх.№27188/19 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву. У вказаній заяві відповідачка наголосила на безпідставності позовних вимог саме до ОСОБА_1 , оскільки при проведенні перевірки Управління користувалось неактуальною інформацією щодо права власності на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт будівництва. Відповідачка вказує, що 01.02.2019 року (до закінчення строку проведення повторної перевірки) земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_2 , було подарована ОСОБА_2 , а тому вона не є належним відповідачем у даній справі, а адміністративні санкції та вимога про знесення самочинно збудованого об`єкту застосовані до неї неправомірно.

Від третьої особи ОСОБА_2 пояснень по суті спору не надійшло.

У судовому засіданні 23.09.2019 року представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. 10.09.2019 року за вх.№32346/19 від відповідачки надійшло клопотання, згідно якого вона просила проводити розгляд справи за її відсутності через похилий вік та стан її здоров`я.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 06.09.2018 року за вх.№01-10/445-3Г до Управління державного архітектурного-будівельного контролю Одеської міської ради звернувся ОСОБА_3 із заявою про перевірку на відповідність будівельним нормам та правилам об`єкта будівництва по АДРЕСА_2 (а.с.21).

Наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/162ДАБК від 02.07.2018 року «Про організацію проведення позапланових перевірок у ІІ півріччі 2018р» уповноважено заступника начальника управління Якименко Р ОСОБА_4 К. направляти головних спеціалістів на проведення позапланових перевірок та підписувати направлення на їх проведення протягом 2 півріччя 2018 року.

24.09.2018 року позивачем було видане Направлення для проведення планового (позапланового) заходу №001252 для здійснення позапланової перевірки за адресою АДРЕСА_2 щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (а.с.23) на підставі наказу від 02.07.2018р. та звернення від 06.09.2018р. №01-10/445-3Г.

За результатом проведення позапланової перевірки було складено Акт №001252 (а.с.24-44), яким встановлено порушення п.1 ч.1 ст.34, абз.1 ч.2 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ №466 від 13.04.2011 року, а саме здійснення ОСОБА_1 будівництва без отримання права на виконання будівельних робіт (а.с.39) за вказаною адресою.

Також 04.10.2018 року складено Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.45-49) та Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил (а.с.50-53), яким вимагалося від ОСОБА_1 усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 04.12.2018р. шляхом отримання права на виконання будівельних робіт або знесення об`єкту самочинного будівництва; зупинити виконання будівельних робіт з 04.10.2018р., про що повідомити Управління до 04.12.2018р.

Від отримання та підписання протоколу та припису ОСОБА_1 відмовилася, що відповідачкою не спростовано та не заперечується.

Примірник припису, протоколу та Акту направлено поштою 05.10.2018р. супровідним листом (а.с.59,60) та вручено ОСОБА_1 09.10.2018р. (а.с.61).

За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення 18.10.2018 року було прийнято Постанову №728/18, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч.4 ст.96 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 5950 грн. (а.с.54-58).

Постанова направлена поштою та отримана 25.10.2018р. (а.с.62-64)

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 03.10.2018 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.72-74).

Станом на 15.01.2019 року земельні ділянки кадастрові номери НОМЕР_3 :21 НОМЕР_4 023 НОМЕР_4 0013 та НОМЕР_3 :21:023:0012 перебували у приватній власності відповідачки (а.с.75-78).

28.01.2019 року позивачем було видане Направлення для проведення планового (позапланового) заходу №000181 для здійснення позапланової перевірки за адресою АДРЕСА_2 щодо виконання ОСОБА_1 вимог Припису №618/18 від 04.10.2018 року (а.с.80).

За результатом проведення позапланового заходу було складено 07.02.2019р. Акт №000181 (а.с.81-97), яким встановлено невиконання відповідачкою вимог Припису від 04.10.2018р.

07.02.2019 року складено Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.98-101) та призначено дату розгляду справи про адміністративне правопорушення 21.02.2019 року.

Акт та протокол направлені поштою та отримані ОСОБА_1 11.02.2019р. (а.с.102-104).

20.02.2019 року відповідачка подала заяву, у якій визнала свою провину та просила застосувати до неї мінімальну санкцію за правопорушення через пенсійний вік (а.с.105).

За результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення 21.02.2019 року було прийнято Постанову №115/19, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено штраф у розмірі 5100 грн. (а.с.106-109).

Згідно Квитанції № ПН1552 від 27.02.2019 року штраф сплачено відповідачкою у повному обсязі (а.с.113).

Оскільки вимоги припису від 04.10.2018 року №618/18 ОСОБА_1 не виконала, Управління звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом на підставі ч.1 ст.38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність», проект - це документація для будівництва об`єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об`єкта архітектури, та відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про архітектурну діяльність», погодження проекту - процедура встановлення відповідності проектних рішень вихідним даним на проектування.

Згідно з п. 3.17 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», проектна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні рішення, а також кошториси об`єктів будівництва.

Згідно з п. 4.8 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», проектна документація має бути розроблена з урахуванням усіх документів будівельних норм та стандартів, чинних на час її передачі у виробництво.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання будівельних робіт набувається після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Відповідно до п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) та об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта.

Відповідно до п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабміну Міністрів України за № 553 від 23.05.2011 року, суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно з п.п. «а» п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.п. 3 п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабміну Міністрів України за № 553 від 23.05.2011 року, у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівельних умов та обмежень, затвердженому проекту або будівельного паспорту забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Як вбачається із матеріалів справи, Управлінням за результатом проведення позапланової перевірки 04.10.2018 року в Акті відображено порушення вимог законодавства у сфері містобудування та винесено Припис. Відповідачкою вказаний Припис не оскаржувався, а штраф за Постановою сплачено у повному обсязі.

Аналогічно не оскаржувались відповідачкою і документи повторної перевірки, та не оспорена обставина невиконання припису, зазначена в Акті від 07.02.2019 року.

Вчинення правопорушення ОСОБА_1 визнала.

Позиція ОСОБА_1 у даній справі ґрунтується не на наявності порушень у діях та рішеннях Управління чи правомірності здійснюваного нею будівництва, а на тому, що 01.02.2019 року вона подарувала земельну ділянку кадастровий номер :21:023:0013 ОСОБА_2 за договором дарування (а.с.135-136). На думку відповідачки, вона не є належним відповідачем у даній справі, оскільки земельна ділянка їй більше не належить, а тому позов задоволенню не підлягає.

Суд не може погодитись із такою позицією відповідачки, оскільки згідно ч.1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

ОСОБА_1 ані в ході проведення Управлінням заходів контролю, ані в судовому процесі не заперечувала та не спростовувала те, що самочинне будівництво здійснюється саме нею.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Як вбачається із наведеного цитування норм чинного законодавства, відповідачем у даній категорії справ є не власник земельної ділянки, на якій розташований об`єкт самочинного будівництва, а особа, яка збудувала (будує) такий об`єкт. Матеріали перевірки свідчать про той факт, що виявлений об`єкт збудовано відповідачем у справі, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності видано також на ім`я ОСОБА_1 , а обставина невиконання припису встановлена також стосовно відповідачки.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

На момент фіксації вчиненого правопорушення при здійсненні 04.10.2018р. заходу державного архітектурно-будівельного контролю саме Нєдєлько В.О. була власником обох земельних ділянок, кадастрові номери НОМЕР_3 :21:023:0013 та :21:023:0012.

Незалежно від того, хто є власником земельної ділянки, на якій розміщено об`єкт самочинного будівництва, на момент розгляду справи у суді, відповідальність несе особа, яка збудувала такий об`єкт. Матеріалами справи підтверджується та відповідачкою не заперечується, що будівництво здійснювалося саме ОСОБА_1 .

У даній категорії справ з`ясуванню підлягають обставини щодо наявності у особи, яка збудувала об`єкт самочинного будівництва, дозвільних документів на будівництво.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із ч.2 ст.38 Закону №3038-VІ за рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних зі знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного суду України, яка викладена у постановах від 11.04.2018 року по справі № 161/14920/16-а, від 16.10.2018 року по справі №826/12543/16, орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинного збудованого об`єкта. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органа на звернення до суду на підставі ч. 1 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у зв`язку з його невиконанням. Справа за позовом такого суб`єкта владних повноважень, який звернувся до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта на підставі ч.1 ст.38 Закону, належить до юрисдикції адміністративних судів.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд відхиляє аргумент відповідачки щодо відчуження нею земельної ділянки ОСОБА_2 кадастровий номер :21:023:0013, також і тому, що їй на праві власності належить ще одна земельна ділянка кадастровий номер :21:023:0012 за тією ж адресою ( АДРЕСА_2 , при цьому ця обставина жодним чином не пояснена суду ОСОБА_1 в контексті того, на якій саме земельній ділянці проводиться самовільне будівництво (Інформаційні довідки з Реєстру прав на нерухоме майно а.с.75-78).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов Управління державного архітектурного-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт будівництва підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Доказів понесення зазначених витрат позивачем не надано.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Управління державного архітектурного-будівельного контролю Одеської міської ради (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Черняховського, 6) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , за участі третьої особи, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) знести самочинно збудований об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано суддею 03.10.2019р.

Суддя М.М. Аракелян

.