Справа № 540/1588/19
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1588/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення від 29.01.2019 року та від 12.02.2019 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 ;

- визнати протиправною бездіяльність щодо не призначення пенсії та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком з 04.08.2017 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою від 06.08.2019 року відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), учасника наданий строк для подання заяв по суті справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 . 17.01.1996 року позивач виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку посольства України. 04.08.2017 року та 30.11.2017 року позивач через свого представника звернулася до органів Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, однак отримала відмову, яку оскаржила до суду. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року у справі № 821/364/18, залишеним без змін ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.2018 року, позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з чим, ОСОБА_2 через представника звернулася до пенсійних органів з заявою про призначення пенсії. Втім, позивач отримала листи про відмову у призначенні пенсії від 29.01.2019 року та 12.02.2019 року, які обґрунтовані недотриманням вимог особистого звернення з заявою про призначення пенсії та, відповідно, відсутністю даних повноважень у її представників, невідповідністю документу, який посвідчує особу позивача Порядку № 22-1 та наданням неналежно завірених документів. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, дискримінаційними та такими, що суперечать чинному законодавству, у зв`язку з чим просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів.

23.08.2019 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву, за змістом якого ГУ ПФУ в Херсонській області не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. Вперше представник позивача за довіреністю звернувся до відповідача у серпні 2017 року із письмовою заявою про призначення їй пенсії за віком, яка направлена поштовим зв`язком із доданням документів не в оригіналах, а лише у нотаріально завірених копіях. Вдруге представник позивача звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії ОСОБА_2 , однак оригіналів документів про стаж, вік та заробітну плату не надано. Відповідач відмічає, що позивач у січні 1996 року виїхала з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де прийнята на консульський в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль. Перед виїздом за кордон позивач мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_2 не надано до управління Пенсійного фонду паспорт громадянина України або інший документ з відміткою про реєстрацію (довідку з місця проживання), а наявність реєстрації місця проживання є обов`язковою умовою для призначення пенсії, відтак пенсійний орган правомірно відмовив позивачу у виплаті пенсії. Посилаючись на викладені обставини, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

25.01.2019 року позивач надіслала до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи відповідача не відповідають дійсності та повністю спростовується матеріалами справи, відтак просить не приймати їх до уваги та повністю задовольнити позовні вимоги.

Таким чином, суд розглядає адміністративну справу у письмовому провадженні без повідомлення її учасників, на підставі п. 5 ст. 262 КАС України.

Відповідач у відзиві на позовні заяву зазначив, що позивачем порушений встановлений ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, у зв`язку з тим, що позивач 10.01.2019 року звернулася із заявою у довільній формі щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення пенсії за віком від 04.08.2017 року. Відповідачем надана відповідь, яка направлена листом від 29.01.2019 року № 389/07.04. Однак позивач до суду звернулася лише в серпні, пропустивши встановлений ст. 122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що позивач звернулася до суду з вимогою про визнання протиправними рішення відповідача від 29.01.2019 року та від 12.02.2019 року про відмову у призначенні та виплаті пенсії, які отримала 06.02.2019 року.

Відтак, про порушення своїх прав позивач дізналася 06.02.2019 року, а позовну заяву направила до суду засобами поштового зв`язку 29.07.2019 року, тобто в межах строку, встановленого ст. 122 КАС України.

Аналогічну позицію підтримує позивач у відповіді на відзив, яку надіслав до суду 02.09.2019 року.

Таким чином, суд вважає, що позивач не пропустила встановлений ст. 122 КАС України строк звернення до адміністративного суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до моменту виїзду на постійне місце проживання за кордон, проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

17.01.1996 року позивач виїхала з України на постійне місце проживання до держави Ізраїль, де прийнята на консульський облік в консульському відділенні посольство України в державі Ізраїль.

Пенсійні виплати позивачу не призначалися та не здійснювалися.

04.08.2017 року представник ОСОБА_2 за довіреністю звернувся до Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області з письмовою заявою про призначення останній пенсії за віком, до якої додав оригінал особистої заяви ОСОБА_2 від 13.06.2017 року про призначення пенсії та декларації про відсутність громадянства держави-окупанта.

10.08.2017 року Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Херсонській області листом від № 1638/02 відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії у зв`язку з необхідністю подання оригіналів документів про стаж, вік та заробітну плату.

30.11.2017 року представник позивача повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення ОСОБА_2 пенсії за віком.

11.12.2017 року Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України листом №3308/02 повторно відмовило у призначенні пенсії ОСОБА_2 із пропозицією звернутися особисто заявнику або представнику з оригіналами документів до управління фонду.

Позивач оскаржила вказані відмови до суду. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 року у справі № 821/364/18, залишеним без змін ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.2018 року, позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог з підстав недотримання встановленого порядку звернення за призначенням пенсії - ненадання необхідного пакету документів, що визначає право на даний вид пенсії.

10.01.2019 року ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області з заявою про розгляд її заяви від 04.08.2017 року про призначення пенсії за віком, на підставі якої просить призначити вказану пенсію та здійснювати її виплату.

Крім того, 10.01.2019 року представник позивача за довіреністю звернулася до Генічеського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) з заявою про винесення рішення щодо призначення пенсії за віком, відповідно до якого просить розглянути заяву ОСОБА_2 від 04.08.2019 року про призначення пенсії за віком та призначити й виплачувати вказану пенсію.

29.01.2019 року Генічеський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) надіслав позивачу відповідь за № 389/07-04 про відмову у призначені пенсії та повідомив про необхідність надання оригіналів документів.

12.02.2019 року ГУ ПФУ в Херсонській області листом № 1975/03-01 відмовило у призначені ОСОБА_2 пенсії за віком, у зв`язку із: недотриманням заявницею встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, ненаданням оригіналів необхідних документів, ненадання документу з відміткою про реєстрацію, наявність реєстрації місця проживання, що є обов`язковою умовою для призначення пенсії. Також відповідач відмітив, що зазначене питання розглядалось в межах адміністративної справи № 821/364/18.

Згідно листа-відповіді Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області від 27.06.2018 року № 6501.3.7-9275/65.2-18, станом на 26.06.2018 року за наявними в УДМС обліками, відсутня інформація щодо проведення процедури виходу ОСОБА_2 з громадянства України.

Надаючи оцінку законності відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом закріплене у статті 46 Конституції України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі- Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 4 ст. 8 Закону № 1058-ІV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року; документи про місце проживання (реєстрації) особи; документи, які засвідчують особливий статус особи; документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (абз. 7 п. 2.9 Порядку № 22-1).

Згідно з п. 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

На підставі викладеного, суд зазначає, що при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, заявник подає відповідну заяву разом із переліком документів, який передбачений Порядком № 22-1. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Інші документи моджуть бути подані в копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання протиправними та скасувати рішення від 29.01.2019 року та від 12.02.2019 року про відмову у призначенні їй пенсії та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком з 04.08.2017 року, тобто з дати першого звернення за призначенням пенсії.

Суд встановив, що оскаржувані позивачем рішення від 29.01.2019 року та від 12.02.2019 року винесені за результатами розгляду заяв позивача та її представника від 10.01.2019 року однакових за змістом, в яких ОСОБА_2 просить розгляну її заяву від 04.08.2017 року про призначення пенсії за віком та призначити вказану пенсію.

Варто відмітити, що за результатами розгляду заяви позивача від 04.08.2017 року, пенсійний орган відмовив останній у призначенні пенсії за віком. Вказану відмову ОСОБА_2 оскаржила до суду в межах адміністративної справи № 821/364/18, за результатами розгляду якої Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 25.04.2018 року, що набрало законної сили, відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог та визнав правомірність дій пенсійного органу.

Отже, суд вважає, що за результатами розгляду звернення позивача про призначення пенсії від 04.08.2017 року, пенсійним органом прийняте рішення, законність якого встановлена в судовому порядку.

Відтак, можливість повторного розгляду заяви ОСОБА_2 від 04.08.2017 року виключена. А тому будь-яке наступне звернення позивача до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії не може бути пов`язане з заявою від 04.08.2017 року. У зв`язку з чим, суд відмічає, що звернення позивача про призначення пенсії повинно здійснюватися відповідно до вимог Закону № 1058-ІV та Порядку № 22-1, зокрема, у формі подання заяви встановленого зразка із доданими до неї оригіналами та завіреними належним чином копіями документів, що передбачені вказаними законодавчими актами.

Натомість позивач, не звернувшись до відповідача із заявою належного зразка у 2019 році, просить призначити пенсію на підстави заяви від 04.08.2017 року, що суперечить вимогам Закону № 1058-ІV та Порядку № 22-1.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд зазначає, що відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність свого рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.

За таких обставин, суд відмовляє ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви відшкодуванню не пілягає.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Відмовити ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 112010200