Справа № 819/857/18
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/857/18

26 вересня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

представника позивача Олексів Н.М.

представника відповідача Федорів Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" до Головне управління ДПС у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Офіс великих платників податків ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Галіція Дистилері" (далі - ПАТ "Галіція Дистилері") звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Тернопільській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.01.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про помилковість висновків контролюючого органу, зробленого за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих ПАТ "Галіція Дистилері" у податкові звітності з акцизного податку, про порушення встановлених термінів сплати узгодженого (визначеного) грошового зобов`язання з акцизного податку за період з 30.03.2016 року по 28.12.2017 року. Відповідачем залишено поза увагою списання безнадійного податкового боргу згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року по справі №826/1484/16, що безпосередньо впливає на визначення дати погашення акцизного податку за період, що був охоплений перевіркою. Більше цього, фактично сплачені позивачем суми акцизного податку, безпідставно спрямовані на погашення штрафних санкцій та пені, як наслідок, не відповідають сумам сплати такого, зазначеними в акті перевірки.

За таких обставин, вважає, спірне податкове повідомлення-рішення № від 26.01.2018 року, яким за порушення строку сплати акцизного податку у сумі 4609771,70 грн. застосовано штраф у розмірі 921954,34 грн., протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, 12.06.2018 року Головним управлінням ДФС у Тернопільській області подано до суду відзив на позовну заяву (т.1 а.с.47-50), просило відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що безнадійний податковий борг не був списаний позивачу у зв`язку з його переведенням на податковий облік до іншого податкового органу та станом на 01.01.2017 року в інтегрованій картці платника податків по платежу акцизний податок наявна заборгованість у розмірі 42091891,23 грн. Відповідно до висновків акта камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку від 18.01.2018 року №339/19-00-40-00/31274359 позивачем порушено граничні терміни сплати податкових зобов`язань на суму 4609771,70 грн. Відтак, штраф у розмірі 921954,34 грн. на суми узгодженого та своєчасно несплаченого позивачем акцизного податку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням № від 26.01.2018 року нараховано правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 13.08.2018 року провадження в адміністративній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №819/1785/17 за позовною заявою ПАР "Галіція Дистилері" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.07.2017 року № та №.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року поновлено провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 09.07.2019 року, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), залучено до участі в справі Офіс великих платників податків ДФС України, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 01.08.2019 року.

Ухвалою суду від 01.08.2019 року, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 КАС України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті на 02.09.019 року.

Ухвалою суду від 02.09.2019 року, постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 КАС України, допущено заміну відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області правонаступником - Головне управління ДПС у Тернопільській області та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Офіс великих платників податків ДФС України правонаступником - Офіс великих платників податків ДПС України, відкладено судове засідання на 26.09.2019 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові (т.1 а.с.4-8), відповіді на відзив (т.1 а.с.62-63), додаткових поясненнях (т.1 а.с.207-211). Наголосив, що даними інтегрованої картки платника податків підтверджується, що контролюючий орган безпідставно, при наявності недоїмки з акцизного податку, протягом 2015-2017 років кошти у сумі 1323202,62 грн. спрямував в рахунок погашення штрафних санкцій та пені. Внаслідок не проведення списання безнадійного податкового боргу, сплачені позивачем кошти спрямувались в рахунок погашення такого, що зумовило невірне відображення сум і строків сплати грошових зобов`язань з акцизного податку за всі податкові періоди після 31.12.2014 року. Водночас, загальна сума задекларованого акцизного податку за березень та квітень 2016 року, згідно уточнюючих декларацій від 22.12.2018 року є меншою на 572258,00 грн., що не може бути об`єктом застосування штрафу.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві (т.1 а.с.47-50) та додаткових поясненнях (т.1 а.с.243-246), посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених за результатами перевірки. Вказав, що з поданням 22.12.2018 року уточнюючих податкових декларацій з акцизного податку за березень та квітень 2016 року, жодних змін в податкових зобов`язаннях позивача в період за який проводилась перевірка не відбулось. Суми податкових зобов`язань в оспорюваному податковому повідомленні-рішенні не змінились також. На думку відповідача, вищевикладене свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, в судове засідання не з`явився, хоча Офіс великих платників податків ДПС України належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Тернопільській області було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих ПАТ "Галіція Дистилері" у податковій звітності з акцизного податку, за результатами якої складено акт від 18.01.2018 року №339/19-00-40-00/31274359 (т.1 а.с.10).

Дані камеральної перевірки свідчать про порушення встановлених термінів сплати узгодженого (визначеного) грошового зобов`язання з акцизного податку за період з 30.03.2016 року по 28.12.2017 року, а саме згідно декларації № від 17.03.2016 року (т.1 а.с.20-22) на суму 1744474,90 грн. (610 днів), декларації № від 19.04.2016 (т.1 а.с.23-25) року на суму 1688340,59 грн. (607 днів) та на суму 722986,50 грн. (579 днів), декларації № від 19.05.2016 року (т.1 а.с.26-28) на суму 453969,80 грн. (577 днів).

На підставі акта перевірки, 26.01.2018 року Головним управління ДФС у Тернопільській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення строку сплати акцизного податку у сумі 4609771,70 грн. застосовано штраф у розмірі 921954,34 грн. (т.1 а.с.12).

Скарга ПАТ "Галіція Дистилері" №66 від 09.02.2018 року на податкове повідомлення-рішення № від 26.01.2018 року (т.1 а.с.13-17), залишена без задоволення відповідно до рішення Державної фіскальної служби України від 26.04.2018 року №14650/6/99-99-11-03-01-25 (т.1 а.с.18).

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням № від 26.01.2018 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача і винесеного на підставі них спірного правового акта індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Положеннями ст.36, 37, 38 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п.54.1 та п.54.5 ст.54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п.57.1 та п.57.3 ст.57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також: пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

У відповідності до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошовим зобов`язанням, у свою чергу, є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового та іншого законодавства.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Приписами п.87.9 ст.87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п.131.2 ст. 131 ПК України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Як встановлено судом, відповідно до акта перевірки від 18.01.2018 року №339/19-00-40-00/31274359 ПАТ "Галіція Дистилері" несвоєчасно сплачено грошові зобов`язання з акцизного податку на загальну суму 4609771,70 грн., самостійно задекларованих згідно з податковими деклараціями: № від 17.03.2016 року на суму 1744474,90 грн., № від 19.04.2016 року на суму 1688340,59 грн. та 722986,50 грн., № від 19.05.2016 року на суму 453969,80 грн.

При цьому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року по справі № 826/1484/16 визнано протиправною відмову Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податку у списанні безнадійного податкового боргу в розмірі 3840500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014 року та зобов`язано Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників списати безнадійний податковий борг в розмірі 3840500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014 року (т.1 а.с.31-34).

Дана постанова суду залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 року (т.1 а.с.35-37) та постановою Верховного Суду від 30.10.2018 року.

В силу приписів ч.4 ст.78 КАС України обставини щодо безнадійного податкового боргу з акцизного податку в розмірі 3840500,27 грн., які встановлені постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року у справі №826/1484/16, є преюдиційними та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Відповідно до п.101.1 ст.101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Положеннями п.101.4 та п.101.5 ст.101 ПК України визначено, що органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Отже, виходячи із наведених положень ПК України, відповідно до судових рішень по справі №826/1484/16 у контролюючого органу виник обов`язок зі списання безнадійного податкового боргу позивача, що утворився станом на 31.12.2014 року в розмірі 3840500,27 грн.

Серед іншого, позивачем 22.12.2018 року подану уточнюючі декларації акцизного податку за березень та квітень 2016 року (т.1 а.с.159-174), згідно якими зменшено загальну суму задекларованого акцизного податку на 572258,00 грн.

Станом на 22.12.2018 року в інтегрованій картці платника податків інформація про списання безнадійного податкового боргу в розмірі 3840500,27 грн. не відображена (т.1 а.с.175-203).

Також, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019 року у справі №826/1484/16, зокрема, встановлено протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС у зв`язку з невиконанням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року по справі № 826/1484/16 (т.1 а.с.234-241).

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України суд враховує висновок Окружного адміністративного суду міста Києва, викладений в ухвалі від 28.05.2019 року по справі № 826/1484/16, що на підставі п.126.1 ст.126, пп.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України до виконання Офісом великих платників постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року по справі № 826/1484/16, внаслідок зарахування коштів, сплачених позивачем, в рахунок погашення безнадійного податкового боргу позивача в розмірі 3840500,27 грн., який утворився станом на 31.12.2014 року і який підлягав списанню згідно з судовим рішенням, і спричиненого таким зарахуванням невірного відображення у особовому рахунку позивача сум і строків оплати позивачем податкових зобов`язань за всі наступні після 31.12.2014 року податкові періоди - штрафи за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з акцизного податку та пеня нараховувались в особовому рахунку позивача також неправильно.

Водночас, обставини щодо порушення контролюючим органом черговості розподілу коштів, сплачених позивачем в рахунок погашення акцизного податку за 2015-2017 роки (т.1 а.с.65-75, 96-108), не підлягають доказуванню згідно ч.4 ст.78 КАС України, оскільки встановлені постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 року у справі №819/1785/17 (т.1 а.с.137-147) за позовною заявою ПАР "Галіція Дистилері" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.07.2017 року № та №, до набрання законної сили судовим рішенням у якій було зупинено провадження у даній адміністративній справі.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання про вплив на порушення строків сплати узгоджених податкових зобов`язань з акцизного податку безнадійного податкового боргу, який виник станом на 31.12.2014 року і станом на 28.05.2019 року, дату постановлення Окружним адміністративним судом міста Києва ухвали у справі №826/1484/16, якою зокрема, встановлено протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС у зв`язку з невиконанням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2016 року по справі № 826/1484/16, не списаний. Такий зв`язок пояснюється тим, що кожного разу при сплаті позивачем поточних платежів по акцизному податку, відповідач спрямовував їх на погашення заборгованості по цих платежах за минулий період. Тому у позивача постійно існували прострочення сплати податкового зобов`язання з акцизного податку.

Отже встановлені обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать, що внаслідок допущених порушень відповідачем невірно здійснений обрахунок штрафу, застовсованого до ПАР "Галіція Дистилері" спірним податковим повідомленням-рішенням № від 26.01.2018 року.

При цьому, суд позбавлений можливості самостійно здійснити такий обрахунок, внаслідок неможливості виокремлення із оскаржуваного податкового повідомлення-рішення тієї суми, яка обрахована правильно, оскільки до сум заборгованості була безпідставно включена сума безнадійного боргу, неправильно визначалися періоди прострочення, невірно застосувалися розміри штрафних санкцій, що в межах судового провадження унеможливлює самостійний обрахунок судом штрафних санкцій, які підлягають стягненню з позивача.

Встановивши невідповідність частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, наслідком такого є визнання акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину (пункт, речення) рішення або рішення в частині нарахування певної суми штрафних (фінансових) санкцій. Разом з тим, рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

В контексті викладеного суд зауважує, що не в змозі підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.12.2006 у справі 21-527во06, висновок якого відповідно до пп.8 п.1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах, наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення.

Зазначена позиція Верховного суду України підтримана постановами Верховного Суду від 05.02.2019 року у справі № 804/10045/13-а та від 06.03,2018 року у справі №822/104/14.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року № є необґрунтованим, винесеним без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, з порушенням вимог ч.2 ст.2 КАС України, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення, про що описано вище.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Таким чином, оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 13829,32 грн. згідно квитанції №817 від 10.05.2018 року (а.с.9).

Керуючись ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області № від 26.01.2018 року.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" (місцезнаходження: вул. Бариська 8 А, м. Бучач, Бучацький район, Тернопільська область, 48400, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ідентифікаційний код в ) судовий збір у розмірі 13829 (тринадцять тисяч вісімсот двадцять девять) гривень 32 (тридцять дві) копійки, сплачений відповідно до платіжного доручення №817 від 10.05.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.