Справа № 534/1027/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа №534/1027/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, у якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо не оприлюднення та відмови у реєстрації електронної петиції про "Повернення історичної назви місту Горішні Плавні - м. Комсомольськ";

зобов'язати відповідача зареєструвати і оприлюднити петицію.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що він упродовж травня - червня 2019 року тричі подавав через особистий кабінет електронного сервісу "Єдина система місцевих петицій" електронну петицію на тему "Повернення історичної назви місту Горішні Плавні - м. Комсомольськ", проте відповідні звернення були відхилені з посиланням на відсутність у Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області компетенції з перейменування населених пунктів. Відмову у оприлюдненні електронної петиції позивач вважає протиправною з огляду на наявність у нього, як у жителя територіальної громади міста, на звернення до органу місцевого самоврядування з електронною петицією у порядку, визначеному статтею 23-1 Закону України "Про звернення громадян".

2. Позиція відповідача.

2.09.19 судом одержано відзив Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області на позов, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 40-42/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що відповідно до пункту 3 Положення про порядок розгляду електронних петицій, адресованих Горішньоплавнівській міській раді Полтавської області, питання, порушені в електронній петиції, мають відповідати інтересам усієї громади та відноситися до компетенції міської ради, визначеної Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", іншими законами України. Натомість, питання, порушене позивачем у електронній петиції, не відноситься до компетенції міської ради, з урахуванням чого в оприлюдненні такої петиції ОСОБА_1 відмовлено. Крім того, представник відповідача зауважив, що належним відповідачем у справі є виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, оскільки опрацювання електронних петицій відноситься до повноважень сектору роботи зі зверненнями громадян виконкому.

30.09.19 судом одержано відзив виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити /а.с. 52-54/. За твердженням представника відповідача, статтями 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачено повноважень міської ради на ухвалення рішення про перейменування населеного пункту. Водночас в силу положень пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України питання перейменування населених пунктів віднесено до повноважень Верховної Ради України. Крім того, представник відповідача звертав увагу на те, що попередня назва міста "Комсомольськ" містить символіку комуністичного тоталітарного режиму, а тому підпадає під заборону, передбачену Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 8.07.19 позовну заяву передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду та вона надійшла до суду 8.08.19.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 9.08.19 провадження у справі за цим позовом відкрито, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 6.09.19 до участі у справі в якості другого відповідача залучено виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, розгляд справи розпочато спочатку.

За приписами пункту 1 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1, з травня ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено копією його паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 /а.с. 6-7/.

Постановою Верховної Ради України від 19.05.16 №1377-VIII "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" місто Комсомольськ Полтавської області перейменовано у місто Горішні Плавні.

23.05.19 позивачем через особистий кабінет електронного сервісу "Єдина система місцевих петицій" подано електронну петицію на тему "Повернення історичної назви місту Горішні Плавні - м. Комсомольськ".

24.05.19 на електронну пошту ОСОБА_1 надійшов лист про відхилення петиції з огляду на відсутність обґрунтування необхідності оприлюднення даної петиції.

5.06.19 позивачем повторно подано електронну петицію з того самого питання з обґрунтуванням необхідності її оприлюднення. Так, у електронному зверненні позивач посилався на те, що за результатами проведеного у 2019 році опитування робітників на території підприємства ТОВ "Компанія "ТІКО ЛТД Ко" (приблизно 500 осіб) 99% опитаних висловились за повернення місту Горішні Плавні історичної назви - місто Комсомольськ.

6.06.19 на електронну адресу позивача надійшов лист про відхилення петиції, оскільки порушене у ній питання перебуває поза компетенцією Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області.

Того ж дня позивач втретє подав електронну петиції аналогічного змісту.

10.06.19 на електронну адресу ОСОБА_1 надійшла відповідь про відхилення петиції, що обґрунтована посиланням на пункт 3 Положення про порядок розгляду електронних петицій, адресованих Горішньоплавнівській міській раді Полтавської області, відповідно до якого питання, порушені в електронній петиції, мають відповідати інтересам усієї громади та відноситися до компетенції міської ради, визначеної Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", іншими законами України.

Не погодившись з такою відповіддю органу місцевого самоврядування, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Стаття 40 Конституції України проголошує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів визначені Законом України від 2.10.96 №393/96-ВР "Про звернення громадян".

Згідно з частиною першою статті 1 названого Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини першої - третьої статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Особливою формою колективного звернення громадян до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування є електронна петиція, яка подається та розглядається в порядку, передбаченому статтею 23-1 цього Закону.

За змістом статті 23-1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни можуть звернутися до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування з електронними петиціями через офіційний веб-сайт органу, якому вона адресована, або веб-сайт громадського об'єднання, яке здійснює збір підписів на підтримку електронної петиції.

В електронній петиції має бути викладено суть звернення, зазначено прізвище, ім'я, по батькові автора (ініціатора) електронної петиції, адресу електронної пошти. На веб-сайті відповідного органу або громадського об'єднання, що здійснює збір підписів, обов'язково зазначаються дата початку збору підписів та інформація щодо загальної кількості та переліку осіб, які підписали електронну петицію.

Електронна петиція не може містити заклики до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганду війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, заклики до вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини.

Відповідальність за зміст електронної петиції несе автор (ініціатор) електронної петиції.

Для створення електронної петиції до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування її автор (ініціатор) заповнює спеціальну форму на офіційному веб-сайті органу, якому вона адресована, або веб-сайті громадського об'єднання, яке здійснює збір підписів на підтримку електронних петицій, та розміщує текст електронної петиції.

Електронна петиція оприлюднюється на офіційному веб-сайті відповідно Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування або на веб-сайті громадського об'єднання, яке здійснює збір підписів на підтримку електронних петицій, протягом двох робочих днів з дня надсилання її автором (ініціатором).

У разі невідповідності електронної петиції встановленим вимогам оприлюднення такої петиції не здійснюється, про що повідомляється автору (ініціатору) не пізніше строку, встановленого для оприлюднення.

Порядок розгляду електронної петиції, адресованої Президенту України, Верховній Раді України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування, визначається відповідно Президентом України, Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, місцевою радою.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Спір у даній справі стосується правомірності дій відповідача щодо відмови у оприлюдненні електронного звернення ОСОБА_1, поданого відповідно до статті 23-1 Закону України "Про звернення громадян".

Відмовляючи позивачу у оприлюдненні відповідного звернення орган місцевого самоврядування виходив з того, що порушене у зверненні питання не відноситься до повноважень міської ради.

Оцінюючи правомірність сформульованих відповідачем підстав для відмови у оприлюдненні електронного звернення (петиції) ОСОБА_1, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України до повноважень Верховної Ради України належить, зокрема, найменування і перейменування населених пунктів і районів.

За змістом статей 7, 140 та 141 Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в України визнається та гарантується місцеве самоврядування, яке надає право територіальним громадам самостійно вирішувати питання місцевого значення, але в межах, визначених Конституцією і законами України.

Таке застереження міститься також і в статті 4 Європейської Хартії місцевого самоврядування (ратифіковано Законом від 15.07.97 №452/97-ВР), яка передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати буд-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Повноваження сільських, селищних та міських рад визначені статтями 25 та 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Однак, наведені правові норми не наділяють сільські, селищні та міські ради компетенцією щодо вирішення питання про найменування або перейменування населених пунктів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведені положення законодавства, суд зазначає, що виключно Верховна Рада України наділена повноваженнями щодо найменування і перейменування населених пунктів і районів.

Стосовно посилань позивача на приписи Указу Президії Верховної Ради Української РСР "Про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР" 12.03.81 №1654-Х, яким затверджено Положення про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР, суд виходить з такого.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.91 №1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" установлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Крім того, пунктом 1 Перехідних положень Конституції України визначено, що закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Таким чином, норми згаданого вище Положення можуть застосовуватись виключно в частині, що не суперечить Конституції і законам України.

Статтею 7 Закону України "Про географічні назви" від 31.05.05 №2604-ІV визначено, що найменування та перейменування географічних об'єктів у межах визначених законом повноважень та відповідно до вимог цього Закону здійснюють: Верховна Рада України - щодо найменування та перейменування одиниць адміністративно-територіального устрою України (шляхом внесення змін до Конституції України), населених пунктів і районів, а також географічних об'єктів, створених за рішеннями Верховної Ради України.

За таких обставин, виходячи із конституційних повноважень Верховної Ради України, вирішення питання про перейменування населених пунктів віднесено до повноважень парламенту, що повністю узгоджується із положеннями Конституції та законів України, а також Європейської Хартії місцевого самоврядування.

Аналогійний висновок викладено у постанові Вищого адміністративного суду України від 22.11.16 у справі №800/349/16 за позовом Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування Постанови Верховної Ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" №1377-VIII від 19 травня 2016 року в частині перейменування міста Комсомольськ Полтавської області на місто Горішні Плавні.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами відповідачів про те, що прийняття рішень про перейменування населеного пункту не відноситься до повноважень органу місцевого самоврядування.

Суд враховує, що відповідно до пункту 3 рішення чотирнадцятої сесії сьомого скликання Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 16.08.16 "Про затвердження Положення про порядок розгляду електронних петицій, адресованих Горішньоплавнівській міській раді Полтавської області" /а.с. 43/ організацію роботи з електронними петиціями, які адресовані Горішньоплавнівській міській раді Полтавської області, віднесено до повноважень сектору роботи зі зверненнями громадян виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області.

Пунктом 3 Положення про порядок розгляду електронних петицій, адресованих Горішньоплавнівській міській раді Полтавської області, визначено, що питання, порушені в електронній петиції, повинні відповідати інтересам всієї територіальної громади та відноситися до компетенції міської ради, визначеної Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", іншими законами України /а.с. 44-46/.

За змістом пункту 6 згаданого Положення, у разі невідповідності вимогам, зазначеним у пунктах 3, 5 цього Порядку, петиція не оприлюднюється, про що не пізніше двох робочих днів з дня її надсилання повідомляється автор (ініціатор) петиції.

Суд враховує, що рішення чотирнадцятої сесії сьомого скликання Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 16.08.16 "Про затвердження Положення про порядок розгляду електронних петицій, адресованих Горішньоплавнівській міській раді Полтавської області" є чинним, відомості про його оскарження та/або скасування у визначеному законом порядку у суду відсутні.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Таким чином, звернення позивача розглянуті компетентним органом, а відмова в оприлюдненні електронних петицій, автором яких є ОСОБА_1, ґрунтується на вимогах закону.

Не заперечуючи право позивача, як жителя територіальної громади, на звернення до органу місцевого самоврядування шляхом подання електронної петиції, суд зауважує, що порушене у такому зверненні питання, в силу наведених вище приписів частини першої статті 5 Закону України "Про звернення громадян", має подаватись до органу, до компетенції якого відноситься вирішення порушеного у зверненні питання.

При цьому, з огляду на визначену статтею 23-1 Закону України "Про звернення громадян" спеціальну процедуру подання та розгляду електронного звернення (петиції), до такого звернення не можуть бути застосовані приписи частини третьої статті 7 названого Закону щодо обов'язку органу, якому подане відповідне звернення, переадресувати його за належністю.

До того ж, суд враховує, що відповідно до частини десятої статті 5 Закону України "Про географічні назви" від 31.05.05 №2604-ІV у редакції Закону України від 9.04.15 №317-VIII "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" забороняється присвоювати географічним об'єктам назви, які є іменами або псевдонімами осіб, які обіймали керівні посади у комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік (крім випадків, пов'язаних з розвитком української науки та культури), працювали у радянських органах державної безпеки, назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних радянських республік та похідні від них, а також назви, пов'язані з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім пам'ятників та пам'ятних знаків, пов'язаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури).

Частиною дванадцятою цієї статті визначено, що перейменування географічних об'єктів, пов'язане з необхідністю приведення назв таких географічних об'єктів у відповідність із вимогами Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Отже, Законом України "Про географічні назви" встановлено спеціальний порядок перейменування географічних об'єктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, відповідно до якого таке перейменування здійснюється не у порядку, встановленому Законом України "Про географічні назви", а у порядку, встановленому Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Частиною п'ятою статті 8 Закону України "Про географічні назви" передбачено, що перейменування географічних об'єктів, пов'язане з необхідністю приведення назв таких об'єктів у відповідність із вимогами Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Тобто, Закон України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" є спеціальним законом, ухваленим пізніше за часом, чинним до теперішнього часу, а тому під час перейменування географічних об'єктів, назви яких містять у собі символіку комуністичного тоталітарного режиму, застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" №317-VІІІ.

За змістом підпункту "є" пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" символіка комуністичного тоталітарного режиму - символіка, що включає назви областей, районів, населених пунктів, районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших об'єктів топоніміки населених пунктів, підприємств, установ, організацій, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, працювали в радянських органах державної безпеки, а також назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік та похідні від них, назви, пов'язані з діяльністю комуністичної партії (включаючи партійні з'їзди), річницями Жовтневого перевороту 25 жовтня (7 листопада) 1917 року, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім назв, пов'язаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури).

Частиною восьмою статті 7 зазначеного Закону передбачено, що Верховна Рада України у тримісячний строк, який обчислюється з дня закінчення строку, визначеного пунктом 7 цієї статті Закону, приймає рішення про перейменування населених пунктів та районів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, з урахуванням пропозицій, поданих Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, та рекомендацій Українського інституту національної пам'яті. У разі якщо протягом строку, встановленого пунктом 7 цієї статті Закону, пропозиції щодо перейменування населених пунктів та районів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, не були подані до Верховної Ради України, відповідне рішення про перейменування таких населених пунктів та районів приймається Верховною Радою України на підставі рекомендацій Українського інституту національної пам'яті.

Суд зазначає, що на виконання наведених вище вимог Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" Верховною Радою України 19.05.16 ухвалено постанову №1377-VIII "Про перейменування окремих населених пунктів та районів", якою, зокрема, перейменовано місто Комсомольськ Полтавської області на місто Горішні Плавні.

А постановою Вищого адміністративного суду України від 22.11.16 відмовлено у задоволенні позову Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області до Верховної Ради України про визнання незаконною та скасування Постанови Верховної Ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" №1377-VIII від 19 травня 2016 року в частині перейменування міста Комсомольськ Полтавської області на місто Горішні Плавні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що розгляд питання про повернення місту Горішні Плавні Полтавської області попередньої назви (Комсомольськ) в силу наведених вище положень чинного законодавства не відноситься до повноважень Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, а тому відповідач правомірно відмовив у оприлюдненні електронної петиції ОСОБА_1 з цього питання.

Крім того, суд зауважує, що перейменування міста Комсомольськ у місто Горішні Плавні відбулось з огляду на положення Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", оскільки попередня географічна назва населеного пункту підпадає під визначення символіки комуністичного тоталітарного режиму щодо якої наразі в Україні діє заборона, передбачена законом, що є чинним та неконституційним не визнавався.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба