Справа № 160/7049/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2019 року Справа № 160/7049/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Турової О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -
26.07.2019р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200129/2, прийняте 04.07.2019р. Дніпропетровською митницею ДФС.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що спірне рішення є протиправним, оскільки при його прийнятті відповідачем не дотримано послідовності дій, передбаченої ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України), зокрема, відповідач, не зважаючи на відсутність визначених ч.3 та ч.4 ст.53 МК України обставин, які надають право на витребування у декларанта додаткових документів, все одно виставив вимогу про їх надання, хоча позивачем було надано всі необхідні документи, які підтверджують всі складові заявленої ним митної вартості придбаного позивачем у Федеративній Республіці Німеччина автомобіля «Renault Kangoo» (2014 р.в., кузов №НОМЕР_2) із зазначенням митної вартості на рівні 3600 євро (з яких 100 євро - витрати на доставку), зокрема інвойс та SWIF. Крім того, спірне рішення в порушення приписів п.4 ч.2 ст.55 МК України не містить обґрунтування числового значення митної вартості, скоригованої митницею, а лише містить вказівку, що відповідач взяв за основу вартість з періодичного довідника «SuperSCHWACKЕ». Також рішення не містить посилання на те, що відповідач звертався до наявної у митному органі інформації, що міститься в АСМО «Інспектор» і що така інформація призвела до виникнення сумніві у правильності визначення заявленої митної вартості. До того ж відповідачем, на думку позивача, порушено вимоги ч.3 ст.57 МК України щодо послідовності застосування методів визначення митної вартості. При цьому, обравши резервний метод визначення митної вартості, відповідач визначив митну вартість на підставі ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера за періодичним довідником «SuperSCHWACKЕ», хоча це прямо заборонено п.3 ч.3 ст.64 МК України, а спірне рішення про коригування митної вартості не містить відомостей щодо того, яким чином відбувається наповнення вказаного довідника, які саме числові значення складових митної вартості товарів на території України враховуються під час наповнення даних довідника, яким чином враховує вказаний довідник фактичний фізичний стан автомобіля (пошкодження, проведення відновлювального ремонту, наслідки експлуатації тощо).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження, відкрито провадження у справі №160/7049/19 за цією позовною заявою та призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами з 15.08.2019р.
Також вказаною ухвалою суду клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково та витребувано у Дніпропетровської митниці ДФС інформацію, використану при прийнятті оскаржуваного рішення, з періодичного довідника "SuperSCHWACKE" та її переклад українською мовою (у випадку, якщо вона складена іноземною мовою) та встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов'язати відповідача надати до суду разом із відзивом на позов документи, що підтверджують надання відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
16.08.2019 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи №160/7049/19 з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.-8.2019р.у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 в порядку приписів ч.13 ст.171 КАС України було залишено без руху у зв'язку із тим, що під час розгляду судом вказаної справи встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 була подана без дотримання вимог ст.161 КАС України, а саме: позивачем не сплачено судовий збір, тому позивачу надано строк для усунення недоліків позову шляхом подання до суду оригіналу документа про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 768,40 грн.
На виконання вимог означеної ухвали суду 03.10.2019 року ОСОБА_1 було надано підтвердження сплати судового збору.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 року у зв'язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви продовжено розгляд справи №160/7049/19 згідно з приписами ч.14 ст.171 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За змістом приписів ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено, що 02.07.2019р. позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу легкового автомобіля марки - Renault, модель - Kangoo: номер кузова /VIN - НОМЕР_2; тип двигуна - дизельний; робочий об'єм циліндрів - 1461 см. куб.; потужність - 66 кВт; екологічна норма - ЄВРО-5; дата виготовлення 27.03.2014р.; колір - білий; реєстраційний номер - Н040098; торговельна марка - Renault.; країна виробництва - Франція, ввезеного на митну територію України через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС на підставі попередньої митної декларації від 21.06.2019р. №UA 110150/2019/227501.
Митна вартість товару (автомобіля) заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) у сумі 3600 євро (електронна митна декларація від 02.07.2019р. №UA110150/2019/228828 (далі ЕМД).
На пункті пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Рава-Руська» здійснено митний огляд автомобіля, про що складено акт від 22.06.2019р. №UА209060/2019/3 8454, згідно з яким за результатами огляду посадовою особою митного органу встановлено, що у вищевказаного автомобіля пошкоджено заднє праве крило та дах.
З вказаним актом ознайомлено представника власника за довіреністю від 13.06.2019р. № ННН 282594, про що свідчить його власноручний підпис - ОСОБА_3
Для здійснення митного контролю та митного оформлення товару за ЕМД № UA110150/2019/228828 декларантом 02.07.2019р. заявлено у графу 44 ЕМД та надано наступні документи:
1. рахунок купівлі-продажу від 20.06.2019р. №58 (нім.Rechnung);
2. під кодом документу «0862» - декларація про походження товару декларантом зазначено висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 02.07.2019р. №1184т19 щодо ідентифікації КТЗ;
5. свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23.07.2014р. №ЕН 249219;
7. довідка щодо вартості перевезення від 01.07.2019р. б/н, написана власноруч одержувачем оцінюваного товару;
8. висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 02.07.2019р. №1184т19 щодо ідентифікації КТЗ;
9. договір про надання послуг митного брокера від 20.06.2019р. №0625т (зазначено у графі 44, проте сканкопія даного документу не надана);
10. паспорт громадянина України від 03.01.2013р. № НОМЕР_3;
11. квитанція щодо руху коштів продавця від роздрібних продаж від 21.06.2019р. №910376107 (нім. Umsatzanzeige-Einzelumsatz);
12. сертифікат відповідності від 20.06.2019р. № UA.009.120915-19;
13. довіреність від 13.06.2019р. №ННН 282594;
16. закордонний паспорт від 09.01.2019р. №НОМЕР_4.
Судом встановлено, що дійсно під час митного оформлення позивачем не надавалась і не зазначалась у графі ЕМД копія чеку на оплату готівкою, зазначена у позові як «нім.Quittung».
Відповідно до відомостей графи 45 ЕМД від 02.07.2019р. № UА110150/2019/228828 декларантом заявлено митну вартість товару у перерахунку за курсом НБУ 107070,30 грн., тобто 3600,00 євро.
При цьому, на підставі довідки від 01.07.2019р. б/н декларантом задекларовано транспортні витрати у розмірі 100 євро.
Під час митного оформлення проведено контроль із застосуванням автоматизованої системи аналізу управління ризиками (АСАУР) відповідно до ст.337 МК України та Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015р. №684 «Про затверджена Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходи управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю».
Так, автоматизованою системою аналізу управління ризиками (АСАУР) за декларацією від 02.07.2019р. № UA110150/2019/228828 згенеровано такі форми митного контролю:
- 103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»;
- 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»;
- 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»;
- 210-1 «Проведення митного огляду транспортного засобу»;
В примітках до цих форм контролю зазначено наступне: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов'язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_2, валюта - EUR, вартість - 5950,00».
На підставі спрацювання форм контролю №105-2,№ 106-2 посадовою особою митного поста «Слобожанський» сформовано запит до спеціалізованого підрозділу митниці від 02.07.2019р. №228828/МВ/10.
У зв'язку із наведеним, у повідомленні №1 від 02.07.2019р. позивача проінформовано, що за результатами здійснення митного контролю з урахуванням ризиковості операції, враховуючи посередницький характер угоди, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, останньому відповідно до ч.5 ст.54 МК України необхідно протягом 10 календарних днів додатково надати такі документи:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
- транспортні (перевізні) документи.
Представником імпортера 03.07.2019р. за довіреністю від 13.06.2019р. №ННН 282594 Сухацьким Д.К. надіслано відповідь на повідомлення митного органу від 02.07.2019р. №1, в яких зазначено, що транспортування вказаного автомобіля здійснювалося в два етапи: 1) Німеччина м. Ганновер - Роlsко-Niemieckie Centrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща) (відстань 360 км) за рахунок продавця на автовозі, так як у автомобіля відсутній талон про проходження технічного огляду; 2) Роlsко-Niemieckie Centrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща) - Польща м. Гребенне - Рава-Руська (Україна) відстань 787 км, своїм ходом за особисті кошти ОСОБА_1 на суму 100 євро, як і вказано у довідці про транспортні витрати.
За результатами розгляду означеної відповіді декларанта, митним органом надіслано повідомлення №2 від 03.07.2019р., в якому зазначено, що наданими до митного оформлення за ЕМД №UА110150/2019/228828 товаросупровідними документами не підтверджено транспортування оцінюваного транспортного засобу на навантажувачі з м. Ганновер - Роlsко-Niemieckie Centrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща) за рахунок продавця на автовозі, так як у автомобіля відсутній талон про проходження технічного огляду. Окрім того, враховуючи відсутність умов поставки у наданому до митного оформлення рахунку №58 товар вважається таким,що постачається на умовах поставки ЕХW, згідно з якими продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки з постачання тоді, коли він передав товар у розпорядження покупця на власному підприємстві або в іншому зазначеному місці і не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб та за митне оформлення товару для експорту. Враховуючи вищезазначене, імпортером не доведено врахування вартості в ціні товару витрат продавця по доставці товару до обумовленого місця Роlsко-Niemieckie Centrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща), також відсутні документально підтверджені відомості щодо маршруту перевезення, а також вартості складових митної вартості. Отже, на думку митниці, декларантом не було надано належних документів, що надаються для підтвердження всіх складових митної вартості товарів, зокрема, витрат на транспортування.
03.07.2019р. представником імпортера Сухацьким Д.К. надіслано відповідь на повідомлення митного органу від 03.07.2019р. №2, в якій зазначено, що транспортування оцінюваного транспортного засобу на відрізку шляху Німеччина м. Ганновер - Роlsко-NiemieckieCentrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща) (відстань 360 км) організовував та фінансував продавець Andrej Novikov handler, усі контактні данні якого зазначені у доповненні №1 до ЕМД № UA110150/2019/228828 від 02.07.2019р., отже, транспортування здійснювалося за рахунок продавця на автовозі, при цьому офіційний запит митниці до вищевказаного продавця надасть можливість встановити цю інформацію, якою позивач особисто не володіє, бо фактичний контроль та розпорядження над придбаним автомобілем був отриманий представником позивача ОСОБА_3 в Роlsко-NiemieckieCentrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща). Також у відповіді на повідомлення митниці зазначалося, що ОСОБА_1 придбала оцінюваний транспортний засіб для особистого користування через довірених осіб (довіреності №3390 від 13.06.2019р., бланк ННН №282594) по особистій домовленості з продавцем, особисто переказала кошти за придбаний транспортний засіб за допомогою SWIFT-переказу через КБ «ПриватБанк» у розмірі 3500 євро. Також декларантом заявлено про неможливість надати додаткові документи.
З урахуванням отриманого від декларанта 04.07.2019р. повідомлення з проханням без урахування передбаченого законодавством 10-денного терміну на подання додаткових документів прийняти рішення щодо правильності визначення митної вартості, посадовою особою митниці за результатами контролю правильності визначення митної вартості прийнято рішення від 04.07.2019р. №UA110000/2019/200129/2 про коригування митної вартості товару за ціною товару 5250,00 євро/шт.
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначено, що визначена митна вартість товару №1 ґрунтується на інформації з Інтернет ресурсу Schwacke, використання якої передбачено наказом ДМСУ від 13.10.2006р. №885. Так, згідно з інформацією вказаного видання, ціна на подібний автомобіль становить 5250,00 євро, при цьому інформація системи «SuperSCHWACKЕ» стосується саме фактурної вартості автомобіля без врахування транспортних витрат.
У зв'язку із незгодою з прийнятим рішенням, за заявою декларанта, оцінювані товари випущено у вільний обіг під гарантійні зобов'язання відповідно до положень частини сьомої статті 55 Митного кодексу України за ЕМД від 05.07.2019р. №UА 110150/2019/229351 з митною вартістю, визначеною декларантом, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом відповідно до рішення від 04.07.2019р. №UА 110000/2019/200129/2 про коригування митної вартості, шляхом надання гарантій відповідно до Розділу Х МК України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).
Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.
При цьому ч.5 ст.53 МК України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об'єктивних даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу України основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Відповідно до статті 59 Митного кодексу України, якою встановлено метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом фіскальної служби вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.
Незначні зовнішні відмінності не можуть бути підставою для відмови у розгляді товарів як ідентичних, якщо в цілому такі товари відповідають вимогам частини другої цієї статті.
Сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснене, і таке інше.
Згідно з ч.ч.1, 2ст.64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Згідно статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку із вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Як встановлено з матеріалів справи, підставою для виникнення у митного органу сумнівів щодо правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів стала відсутність, на думку митниці, належного підтвердження з боку позивача такої складової митної вартості як транспортні витрати.
Так, пунктом 5-6 частини 10 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, як: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.5 ч.10 ст.58); витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (п.6 ч.10 ст.58).
Отже, митним законодавством чітко визначено умову за якою, зокрема, витрати на транспортування включаються до митної вартості, а саме: за умови якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Так, заявлені декларантом складові митної вартості товару становлять - 100 євро, про що вказано у заяві представника позивача по довіреності ОСОБА_3, яка була подана до митного оформлення разом з ЕМД.
При цьому позивач стверджує, що транспортування оцінюваного транспортного засобу на відрізку шляху Німеччина м. Ганновер - Роlsко-Niemieckie Centrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща) (відстань 360 км) організовував та фінансував продавець - Andrej Novikov, усі контактні данні якого зазначені у доповненні №1 до ЕМД №UA110150/2019/228828 від 02.07.2019р., отже, транспортування здійснювалося за рахунок продавця на автовозі, при цьому офіційний запит митниці до вищевказаного продавця надасть можливість встановити цю інформацію, якою позивач особисто не володіє, бо фактичний контроль та розпорядження над придбаним автомобілем був отриманий представником позивача ОСОБА_3 в Роlsко-Niemieckie Centrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща). Витрати позивача на транспортування у сумі 100 євро стосуються другого етапу транспортування автомобіля по маршруту Роlsко-Niemieckie Centrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща) - Польща м. Гребенне - Рава-Руська (Україна), відстань 787 км, своїм ходом за особисті кошти ОСОБА_1, оскільки фактичний контроль та розпорядження над придбаним автомобілем був отриманий представником позивача ОСОБА_3 саме в Роlsко-NiemieckieCentrum (Еurора 30, 69-100 Swiecko, Польща).
Вважаючи цю складову митної вартості непідтвердженою, відповідач виходив з того, що доказів транспортування автомобіля під час першого етапу перевезення саме за рахунок коштів продавця жодним чином документально не доведено, а, враховуючи відсутність умов поставки у наданому до митного оформлення рахунку №58, товар, на думку митниці, вважається таким, що постачається на умовах поставки ЕХW, згідно з якими продавець вважається таким, що виконав свої обов'язки з постачання тоді, коли він передав товар у розпорядження покупця на власному підприємстві або в іншому зазначеному місці і не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб та за митне оформлення товару для експорту.
Разом з тим, доводи відповідача про те, що у даному випадку товар має вважатися таким, що постачається на умовах поставки ЕХW, є припущенням митного органу, непідтвердженим жодним чином.
Натомість, згідно з ч.7 ст.54 МК України у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою презюмується правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.
При цьому слід виходити з принципу законності, закріпленого у ст.19 Конституції України, відповідно до якого, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.
У розвиток наведеного принципу ч.6 ст.54 МК України передбачає, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав уважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Тобто в адміністративних процедурах щодо митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
У справі, що розглядається, декларантом надано довідку про транспортні витрати, а також позивач вказав на те, що у митного органу була реальна можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу, в тому числі таку складову митної вартості як транспортні витрати, понесені продавцем, безпосередньо у самого продавця, усі контактні данні якого зазначені у доповненні №1 до ЕМД №UA110150/2019/228828 від 02.07.2019р., однак відповідачем заходи щодо уточнення дійсної вартості імпортованого товару вжиті не були.
Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною контракту, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Окрім цього, додатково позивачем надано на підтвердження дійсної вартості товару чек про оплату готівкою («Quittung») на суму 3500 євро, виписаний продавцем з проставлянням своєї печатки, а також отриману від продавця автомобіля копію касового документа «Дисплей продажів - разові продажі» від 21.06.2019р., що підтверджує оприбуткування ним 3500 євро.
Відповідачем не було доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними. Ані під час декларування спірного товару, ані під час судового розгляду справи відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, всупереч імперативної вимоги закону.
При цьому слід зазначити, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Стосовно посилань відповідача на правомірність застосування ним програмного комплексу SCHWACKE з огляду на положення Методики та Методичних рекомендацій, суд зазначає, що пунктом 5 Методичних рекомендацій дійсно передбачена можливість використання інформації, отриманої в мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи Інтернет-магазинів тощо).
На виконання статті 8 Закону України «Про судову експертизу» та статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 була затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, відповідно до пункту 7.35 якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності цінових даних колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на КТЗ, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку КТЗ. У такому випадку інформація про ціни на нові КТЗ чи КТЗ, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп`ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу КТЗ періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.
Довідкові дані, які використовуються під час оцінки й отримані з ресурсів мережі Інтернет, повинні бути роздруковані із зазначенням дати отримання інформації і абсолютної URL-адреси і включені у звіт (акт) про оцінку або у висновок експерта (експертного дослідження) (підпункт 7.53.5 пункту 7.53 Методики).
У пункті 10 Додатку 8 «Перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням» до Методики зазначений періодичний довідник "SuperSCHWACKE" - Eurotax, Швейцарія.
Отже, митним органом не надано обґрунтованих пояснень щодо визначення митної вартості саме у розмірі 5250 євро.
Крім того, суд звертає увагу на те, що зазначений витяг містить відомості про можливість проведення технічної експертизи. Враховуючи обставини того, що поданий на митне оформлення транспортний засіб є уживаним та інформація про технічний стан останнього за наслідками відповідної експертизи не подавалась для оцінки програмним комплексом SCHWACKE, відсутні підстави вважати, що зазначена у витязі інформація щодо вартості автомобіля є об`єктивною.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначених вище обставин, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийняття спірного рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, а також не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, що, в свою чергу, є підставою для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування, а, отже, для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 768,40грн., понесені позивачем при зверненні до суду із цим позовом, підлягають стягненню на його користь з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 04 липня 2019 року №UA110000/2019/200129/2.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 04.10.2019 року.

Суддя О.М. Турова