Справа № 460/2056/19
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2019 року м. Рівне №460/2056/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити та вплачувати з 08.04.2019 пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно з ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона як потерпіла від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на пільгову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, проте відповідач відмовив їй у призначенні такої пенсії. Вказує, що причиною такої відмови стало те, що на думку пенсійного органу станом на 01.01.1993 вона не прожила необхідної кількості років у зоні посиленого радіологічного контролю. Разом з тим, наданими нею документами, а саме: посвідченням, довідкою селищної ради, судовим рішенням та трудовою книжкою підтверджується факт проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 більше чотирьох років і право на призначення пільгової пенсії зі зменшенням пенсійного віку. За таких обставин, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд і вирішення справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Замінено відповідача у справі №460/2056/19 Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул. Соборна, 28, смт. Володимирець, Рівненська область, 34300, ) на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7 м. Рівне, 33028, ).

Позиція відповідача щодо позовних вимог викладена у відзиві на позовну заяву від 17.09.2019, відповідно до змісту якого він заперечував проти їх задоволення. Зазначав, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 було вирішено відмовити у призначенні їй пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки згідно з поданою нею довідкою Володимирецької селищної ради від 19.03.2019 №1218, період проживання та роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 складає 3 роки 10 місяців 29 днів. Жодної іншої довідки, яка б підтверджувала факт її проживання, роботи на цих територіях надано не було. З огляду на наведене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.34-35).

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з огляду на таке.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.16).

27.03.2019 позивач звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у порядку, встановленому ст.44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державної пенсії, на 5 років (а.с.7).

Листом від 01.04.2019 за № 628/М-53 пенсійний орган повідомив позивачеві про прийняття рішення про відмову в призначенні йому вказаної пенсії з мотивів того, що період проживання та роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 складає 3 роки 10 місяців 29 днів (а.с.8).

Не погоджуючись з відмовою відповідача в призначенні йому пенсії зі зниженням пенсійного віку, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796).

Згідно з ст. 9 Закону № 796 (тут і далі - в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт.

Згідно з ст.55 Закону №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 4 років, на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами внесеними згідно з Постановою правління Пенсійного фонду України №13-2 від 30.07.2015, далі - Порядок №22-1), документом, що засвідчує особливий статус особи, зокрема є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовив позивачу у призначені пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посилаючись на відсутність підтверджуючих документів про факт його проживання на території, яка відноситься до зони посиленого радіологічного контролю протягом 4 років.

Водночас, наявними у матеріалах справи повністю спростовується таке твердження відповідача.

Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" селище Володимирець Володимирецького району Рівненської області та місто Кузнецовськ (м.Вараш) віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

Так, в період з 04.07.1979 по 31.08.1982, з 19.03.1987 по 25.12.1987, з 26.01.1990 по 10.08.1993 позивач проживала в АДРЕСА_1 що підтверджується довідкою Володимирецької селищної ради від 19.03.2019 №1218 (а.с.9).

Поряд з цим, факт постійного проживання ОСОБА_1 в смт. Володимирець в період 22.01.1987 по 18.03.1987 встановлений та підтверджується рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.07.2019, яке набрало законної сили (а.с.10).

З трудової книжки позивача судом встановлено, що в період з 02.03.1987 по 10.11.1989 позивач працювала у колгоспі ХХІІІ партз'їзду с.Берестівка Володимирецького району Рівненської області (зона гарантованого добровільного відселення).

Разом з тим, у період з 10.11.1989 по 01.12.1990 ОСОБА_1 працювала в Володимирецькому райкомі ЛКСМУ та з 03.12.1990 по 17.02.1993 - у Володимирецькому райфінвідділі, які розташовані на території смт. Володимирець Володимирецького району Рівненської області (а.с.14-15).

Починаючи з 18.02.1993 і фактично по даний час позивач постійно працює та проживає в м.Кузнецовську (м.Вараш) Рівненської області, яке віднесено до зони посиленого радіологічного контролю, що підтверджується довідкою з відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області (а.с.11).

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постановах від 21.11.2006 в справі №21-1048во06, від 04.09.2015 в справі №690/23/15, від 28.03.2018 в справі №333/2072/17, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом №796, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

В силу приписів ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, 19.06.2003 ОСОБА_1 отримала посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю серії НОМЕР_1, що підтверджує той факт, що станом на 01.01.1993 вона постійно проживала на території посиленого радіологічного контролю.

Таким чином, враховуючи викладені обставини щодо проживання та роботи ОСОБА_1 понад чотири роки в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 і пізніше, а також беручи до уваги наявність в неї посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю, суд дійшов висновку, що позивач належним чином підтвердила своє право на призначення їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання призначити та вплачувати позивачу пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно з ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", слід задовольнити.

Поряд з цим, суд враховує, що відмовляючи 01.04.2019 в призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку, рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.07.2019, яким підтверджено період проживання позивача в зоні радіоекологічного контролю з 22.01.1987 по 18.03.1987, було відсутнє, і пенсійним органом взято до уваги та проаналізовано усі надані позивачем документи, то протиправна бездіяльність Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області станом на час розгляду заяви позивача про призначення пенсії була відсутня, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 цього Закону також встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки віку 54 роки ОСОБА_1 досягла ІНФОРМАЦІЯ_1, то право виходу на пенсію зі зменшення пенсійного віку вона набула 08.04.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1,3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи наведене та частковість задоволення позовних вимог, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень відповідача, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (а.с.4).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ідентифікаційний НОМЕР_2) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7 м. Рівне, 33028, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та вплачувати ОСОБА_1 з 08.04.2019 пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 5 років згідно з ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ", як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 384,20 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 04 жовтня 2019 року.

Суддя Борискін С.А.