Справа № 580/1485/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1485/19 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, в якому просив: визнати бездіяльність Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань протиправною; зобов`язати нарахувати та виплатити Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально- побутових питань згідно пункту 3 частини 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 року відповідно до поданої заяви від 01.03.2019 року, з подальшим відрахуванням зборів та обов`язкових платежів.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Департамент управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що матеріальна допомога для вирішення соціально- побутових питань не входить до складу заробітної плати, тому дана виплата є правом, а не обов`язком відповідача, у межах затвердженого фонду оплати праці, при цьому, черговість надання вказаної допомоги відноситься до дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 23 серпня 2019 року надійшло клопотання Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, яка не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розпорядження міського голови від 11.12.2018 року №437-р/к/ "Про переведення ОСОБА_1 ", ОСОБА_1 з 13.12.2018 року переведено на посаду начальника юридичного управління департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради.

01.03.2019 року ОСОБА_1 звільнено за згодою сторін на підставі розпорядження міського голови № 82-р/к/.

В день звільнення ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до директора департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради щодо надання йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної зарплати.

ОСОБА_1 07.03.2019 року повторно звернувся із заявою до міського голови Бондаренка А.В. щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Листом від 28.03.2019 року №4641-01-20 позивачу надано відповідь за підписом директора Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, якою повідомлено, що виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на даний час здійснити неможливо.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки такому праву кореспондує обов`язок відповідача щодо виплати зазначеної допомоги, а кошти для її виплати передбачені кошторисом Черкаської міської ради на 2019 рік.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначенні Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Частиною 2 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 року "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника (місячного грошового забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу).

За змістом пункту 8 вказаної постанови видатки, пов`язані з набранням чинності цією постановою, здійснюються в межах асигнувань на оплату праці, затверджених у кошторисах на утримання відповідних органів.

Постановою КМУ від 28.02.2002 року № 228 «Про затвердження Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», визначено, що кошторис бюджетної установи (далі - кошторис) - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень.

Таким чином, суд зазначає, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не належить до обов`язкових виплат, а її виплата здійснюється на підставі заяви працівника за рішенням керівника відповідного органу у межах встановленого фонду оплати праці.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач визнає свій обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, оскільки така виплата передбачена пунктом 4.2.3 Колективного договору між адміністрацією виконавчих органів Черкаської міської ради, профспілковим комітетом та трудовим колективом виконавчих органів Черкаської міської ради.

Так, листом від 28.03.2019 року №4641-01-20 позивачу було надано відповідь за підписом директора Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради, якою повідомлено, що виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань на даний час здійснити неможливо, враховуючи незабезпеченість в повному обсязі фонду оплати праці до кінця 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на запит позивача, відповідач листом від 04.06.2019 року №4785-2 надав розрахунок фонду оплати праці на 2019 рік на посаді позивача на підставі розшифровки до штатного розпису департаменту на 2019 рік, що є додатком до кошторису Черкаської міської ради на 2019 рік, до якого включено допомогу для вирішення соціально-побутових питань помісячно в розмірі 2185 грн. 83 коп., що спростовує твердження відповідача щодо незабезпеченості у повному обсязі фонду оплати праці до кінця 2019 року.

Щодо твердження апелянта про неможливість виплати допомоги саме станом на дату звернення позивач (01.03.2019 року) та відсутність встановленого строку виплати допомоги, суд зазначає наступне.

Порядок проходження служби позивача та звільнення регулюється спеціальним законодавством.

Разом з тим, спеціальними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Таким чином, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Так, статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Закріплені у статті 116 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці посадових осіб органів місцевого самоврядування, не встановлено строків виплати допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суд приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби в органах місцевого самоврядування.

Колегія суддів також наголошує на тому, що відмовляючи позивачу у виплаті спірної допомоги, відповідач послався виключно на незабезпеченість фонду оплати праці. Причиною для відмови не слугувало відсутність доцільності (дискреційній повноваження) чи підстав для виплати допомоги, а тому відповідач не вправі посилатися на ці обставини відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України як такі, що не покладені в основу оскаржуваної відмови.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов