Справа № 236/3339/19
Суддя: Саржевська І. В.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 236/3339/19

01 жовтня 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Саржевської І.В.,

при секретарі- Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 674141 від 13.08.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника О.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 674141 від 13.08.2019 року.

Позивач повідомляє, що постановою поліцейського Спорника О.В. від 13.08.2019 року відносно нього було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 425,00 грн.. При цьому співробітник поліції вбачав у діях позивача ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, зазначив, що 13.08.2019 року о 17 год. 02 хв. ОСОБА_1 по вул. Київській,22, у с. Циганське Полтавського району Полтавської області водій керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 94 км/год., при цьому порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 44 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, а також не надав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху.

Натомість ОСОБА_1 зазначає, що надав поліцейському всі необхідні документи, швидкості руху керованого транспортного засобу не перевищував, жодним чином не порушував Правил дорожнього руху. Позивач упевнений в таких своїх діях, але заперечення ОСОБА_1 не були взяті до уваги працівником поліції при вирішенні питання щодо адміністративної відповідальності позивача. Також ОСОБА_1 вказує, що поліцейський не роз`яснив йому права та обов`язки у відповідному провадженні, позбавив його можливості скористатись правовою допомогою.

На думку позивача, у даному випадку відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, тому дії працівника поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є неправомірними. Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову працівника поліції від 13.08.2019 року у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 5 ст. 262 КАС України судом ухвалено рішення про розгляд справи спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач не повідомляв про врегулювання публічно-правового спору між ним та посадовою особою територіального органу Національної поліції у позасудовий спосіб. Відповідач не надав відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали адміністративної справи № 236/3339/19, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач має посвідчення водія категорії «А», «В» та «С», серії НОМЕР_2 , видане 14.06.2002 року Слов`янським РЕВ ДАІ МВС України. На ім`я позивача зареєстроване право власності на автомобіль марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору .

Як вбачається із копії документа, наданого ОСОБА_1 до суду, постановою поліцейського Спорника О.В. від 13.08.2019 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, відносно нього було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 425,00 грн.. При цьому співробітник поліції вбачав у діях позивача ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, зазначив у постанові, що ОСОБА_1 13.08.2019 року о 17 год. 02 хв. ОСОБА_1 по вул. Київській,22, у с АДРЕСА_2 Циганське Полтавського АДРЕСА_3 області водій керував транспортним засобом Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 94 км/год., при цьому порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 44 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, а також не надав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом рішення та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Відповідно до ч.1 ст. 286 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішуються місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ст. 77 КАС України).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 (справа № 1-34/2010) дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Одним із найважливіших принципів, що істотно впливає на правове становище громадянина в демократичному суспільстві є дотримання презумпції невинуватості - правового принципу, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Принцип презумпції невинуватості в адміністративному процесі має чимало характерних ознак, одними з найбільш істотними з яких є, зокрема, віднесення права визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення до компетенції тільки уповноважених законом суб`єктів, а також фіксація офіційного визнання вини особи у відповідному процесуальному документі - постанові у справі про адміністративне правопорушення, яка набула чинності. Особа вважається невинуватою у вчиненні адміністративного або дисциплінарного проступку, доки її вина не буде доведена у передбаченому законом порядку і зафіксована постановою, що набула чинності, чи рішенням у справі.

За правилами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою ст. 122 КУпАП, ст. 126 КУпАП.

Норми ч. 1 ст. 121 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за перевищення водієм встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину - у виді накладення штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із п.12.4 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Норми ч.1 ст. 126 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії у виді накладення штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із підпунктом а) п.2.4 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зокрема, посвідчення водія відповідної категорії.

В розглядуваній справі відповідач не виконав покладеного на суб`єкта владних повноважень обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України). Зокрема, відповідачем не доведено, що події правопорушень, котрі ставляться в вину ОСОБА_1 , дійсно мали місце, не було спростовано твердження позивача про те, що не порушував встановлених обмежень швидкості руху автомобіля у населеному пункті, надав працівнику поліції для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Згідно з ст. 245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами. Натомість в оскаржуваній постанові відсутні пояснення порушника щодо обставин справи, відсутня оцінка працівником поліції заперечень ОСОБА_1 з приводу виконання ним вимог п.2.4, п.12.4 Правил дорожнього руху. Наведене свідчить про одностороннє, неповне з`ясування обставин справи працівником поліції при складанні оспорюваної постанови.

Ст.7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). Цих послідовних дій не дотримався працівник поліції при розгляді справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 Зокрема, до початку розгляду справи працівником поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. ст. 55,59 63 Конституції України; позивачу не була надана можливість скористатись допомогою адвоката, хоча останній і заявляв таке клопотання. Внаслідок цього позивач був позбавлений знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права тощо.

Це зумовлює критичну оцінку судом матеріалів про адміністративне правопорушення як таких, що порушують гарантоване Конституцією України та міжнародно-правовими документами суб`єктивне право особи на захист від висунутого обвинувачення, тому такими матеріалами не може бути обґрунтовано висновок про вину особи у скоєнні відповідного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі,скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, що є, на думку суду, належним способом захисту прав позивача, оскільки в повній мірі поновлює його права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 132 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат.

Вимоги позивача за своєю сутністю стосуються оскарження постанови правозастосовного органу у справі про адміністративне правопорушення. У постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 року у справі № 21-1410а16 висловлена правова позиція, згідно з якою у справах про оскарження постанов про адміністративні правопорушення у розумінні положень ст.ст. 287,288 КУпАП, ст.ст. 2,3,4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору.

Згідно із ч.5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись ст.ст. 8, 19, 62, 64, 68 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 6, 7, 19, 132, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 286 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника Олександра Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 674141 від 13.08.2019 року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Спорника Олександра Володимировича серії ДП18 № 674141 від 13.08.2019 року, якою було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 425,00 грн.. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення такого рішення.

Суддя -