Справа № 400/1580/19
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 р. № 400/1580/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги від 12.02.2019 р. № Ф-17 , рішення від 12.02.2019 р. №,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування : податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 458933,41грн. та застосування штрафної санкції в сумі 229466,71грн., податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про визначення податкового зобов`язання з військового збору в сумі 38244,45 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 19122,33грн., вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 № Ф-17 на суму 429, рішення від 12.02.2019 № про застосування штрафних санкцій в сумі 85,80грн. за донарахування органом доходів і зборів, або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, податкове повідомлення-рішення від 26.04.2019 №5 про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 15767 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 3941,75грн., податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про застосування адміністративного штрафу та санкцій в сумі 170 грн., податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 170 грн., податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, в тому числі податку на доходи фізичних осіб, пені, та застосування штрафної санкції в сумі 9476,33грн., податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі військового збору, пені та застосовано штрафної санкції в сумі 5368,09 грн., податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 195,21 грн., податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 665,49 грн., податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 1104,91грн., податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафної санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 510 грн.

Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідачем неправомірно зроблено висновок щодо завищення витрат та донараховано позивачу зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, податок на додану вартість військовий збір та штрафні санкції.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки при проведенні перевірки було встановлено порушення позивачем норм Податкового Кодексу України, тому податкові повідомлення-рішення, податкова вимога, рішення про застосування штрафних санкцій прийняті правомірно.

В судовому засіданні 17.09.2019 після надання пояснень сторонами, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч.5 ст.250КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Атом «Про результати документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017» встановлено порушення ст. ст. 168,177,198, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

За наслідками перевірки та результатами адміністративного оскарження відповідачем прийняті :

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 458933,41грн. та застосування штрафної санкції в сумі 229466,71грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про визначення податкового зобов`язання з військового збору в сумі 38244,45 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 19122,33грн.,

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 № Ф-17 на суму 429 грн.,

- рішення від 12.02.2019 № про застосування штрафних санкцій в сумі 85,80грн. за донарахування органом доходів і зборів, або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску,

- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2019 №5 про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 15767 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 3941,75грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про застосування адміністративного штрафу та санкцій в сумі 170 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 170 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, в тому числі податку на доходи фізичних осіб, пені, та застосування штрафної санкції в сумі 9476,33грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі військового збору, пені та застосовано штрафної санкції в сумі 5368,09 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 195,21 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 665,49 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 1104,91грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафної санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 510 грн.

ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність за кодом основного виду економічної діяльності -49.41 - вантажний автомобільний транспорт.

В акті перевірки зазначено, що позивач використовує у господарській діяльності сім власних вантажних автомобілів марки: VOLVO, DAF, MAN та 11 орендованих вантажних автомобілів.

За даними додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи, який наданий до контролюючого органу 14.02.2018 № , вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції складають 15 805320,84 грн., а за наслідками перевірки 13 212239,05грн.Розбіжність в сумі 2 593081,79грн. виникла за рахунок включення до суми витрат сум на утримання (запасні частини, автомобільні шини тощо), технічне обслуговування і ремонт вантажних автомобілів.

Документальною перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненним діяльності, встановлено порушення п.177.4 ст.177 ПК України щодо включення до суми витрат сум на утримання основних засобів подвійного призначення, а саме: вантажних автомобілів на загальну суму 2 593 081,79 грн.

Відповідно до п.177.4.5., п.177.4.6 ст.177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Зазначені у цій статті підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів. Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів; ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості). Не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення: земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі. Відтак, фізичні особи-підприємці не можуть включати до складу витрат-витрати на утримання основних засобів подвійного призначення, якими є вантажні автомобілі.

Таким чином, позивач не має право включати до витрат - витрати на утримання власних вантажних автомобілів, оскільки згідно ст.177 ПК України, ці витрати не включаються до складу витрат.

Витрати на утримання вантажних транспортних засобів, які перебувають у позивача в оренді, ним правомірно віднесено до витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу, оскільки ці транспортні засоби не є його власністю, передані йому на умовах оренди для здійснення його підприємницької діяльності , тому ним не притаманна ознака « основних засобів подвійного призначення», іншого призначення, ніж використання них у підприємницької діяльності у них немає.

Позивач обґрунтовує правомірність позовних вимог тим, що вантажні сідлові тягачі, які використовуються в господарській діяльності позивача відносяться до товарної позиції УКТ ЗЕД 8701, а напівпричепи, контейнеровози, причепи до УКТ ЗЕД 8716 та не відносяться до товарної позиції 8703,8704 чи 8709, які є основними засобами подвійного призначення, тому вони не є вантажними автомобілями подвійного призначення.

Посилання позивача на те, що транспортні засоби, які належать позивачу не є вантажними, оскільки вони є іншими транспортними засобами, що виконують функцію тягача не приймаються судом до уваги, оскільки відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

У свідоцтвах на право власності визначена марка автомобіля «вантажний сідловий тягач», «спеціалізований вантажний сідловий тягач», «спеціалізований вантажний контейнеровоз», чим визначається призначення автомобіля-для перевезення вантажа, а не пасажирів, тому до якої позиції УКТ ЗЕД відноситься цей транспортний засіб не має значення.

Але актом перевірки визначена загальна сума витрат на утримання вантажних автомобілів, з якої суд не може виокремити витрати на утримання власних вантажних автомобілів та витрати на утримання орендованих вантажних автомобілів, тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення рішення від 12.02.2019 № 5, яким визначено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 458933,41грн. та застосування штрафної санкції в сумі 229466,71грн.належить скасувати.

В акті перевірки зазначено, що розбіжність в сумі чистого доходу, на який нараховується єдиний внесок виникла за рахунок не вірного визначення суми чистого оподатковуваного доходу, яка виникла внаслідок порушення відображеного в п.2.1 (податок на доходи фізичних осіб). Сума доходу, на який повинен нараховуватись єдиний внесок, в межах максимальної величини за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 складає 498750 грн. Розбіжності в базі нарахування між сумами зазначеними позивачем у деклараціях та сумами визначеними актом перевірки складає 1950грн., а сума донарахованого ЄСВ (1950х22%) є 429 грн.

Оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 № Ф-17 на суму 429 грн., та рішення від 12.02.2019 № про застосування штрафних санкцій в сумі 85,80грн. за донарахування органом доходів і зборів, або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску є похідними від донарахованого податкового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб, то їх теж належить скасувати.

Податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019, яким було визначено податкове-повідомлення рішення з податку на додану вартість в результаті адміністративного оскарження було скасовано частково та прийнято нове податкове повідомлення-рішення

від 26.04.2019 №5 про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 15767 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 3941,75грн., які нараховані, в зв`язку з неправомірним включенням платником податків до податкового кредиту суми на придбання засобів захисту рослин.

Позивач також здійснює підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 01.12 допоміжна діяльність у рослинництві., 01.11 вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.

Позивачем до податкових декларацій за серпень та грудень 2017 до податкового кредиту включені суми на придбання засобів захисту рослин, а саме за серпень 2017 в сумі 9300 грн. за придбання засобів захисту рослин в кількості 6 т у ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується податковою накладною № 39 від 22.08.2017, яка зареєстрована в ЄРПН 29.08.2017, випискою з рахунку та платіжним дорученням. За даними податкової декларації за грудень 2017 включена сума 6466,67 грн. за придбання засобів захисту рослин в кількості 4 т у ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується податкової накладною № 22 від 19.12.2017, зареєстрованою в ЄРПН, випискою з рахунку, та платіжним дорученням.

В акті перевірки контролюючий орган посилається на пп. «а» 198.1 ст.198 ПК України, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого(нарахованого), у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними(п.198.6 ст.198 ПК України).

Але в чому полягає порушення позивача у формуванні податкового кредиту по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_3 з придбання засобів захисту рослин, акт перевірки не містить. Також в судовому засіданні представник відповідача не надав суду ніяких пояснень стосовно суті порушення, допущеного позивачем.

Відтак, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 26.04.2019 №5 про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 15767 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 3941,75грн. належить скасувати, оскільки позивачем правомірно сформований податковий кредит на підставі належним чином зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних та товар, який придбавався використовується позивачем в господарській діяльності.

За даними перевірки ФОП ОСОБА_1 не включив до суми чистого оподатковуваного доходу за 2017 суму 2 549 630,09 грн., тому в результаті порушень, відображених в п.2 акта перевірки (податок на доходи фізичних осіб) порушив вимоги 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, занизив військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.012017 по 31.12.2017 на суму 38244,45грн. (2 549630х1,5%=38244,45).

Оскільки податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про визначення податкового зобов`язання з військового збору в сумі 38244,45 грн. та застосування штрафної санкції в сумі 19122,33грн. є похідним від податкового повідомлення-рішення, яким позивачу донараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, то його теж належить скасувати.

Відповідно до п.63.3 ст.63 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти, пов`язані з оподаткуванням контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податку.

Перевіркою дотримання вимог п.8.1,8.2, 8.4 розділу VІІІ Наказу Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 « Про затвердження Порядку обліку платників податку і зборів» зі змінами та доповненнями, щодо зобов`язання платника податків повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

ФОП Вишневським не надано повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою № 20-ОПП до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків

За наслідками цього порушення відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про застосування адміністративного штрафу та санкцій в сумі 170 грн.

Позивач зареєстрований Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області 19.03.1993, взято на облік в контролюючому органі 19.03.1993 № 1091, раніше, ніж прийнято Наказ Міністерства фінансів України №1588 від 09.12.2011 та Податковий кодекс України.

Відповідно до ч.3 ст. 63 ПК України заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідачем не зазначено, які саме об`єкти пов`язані з оподаткуванням придбано платником у перевіряємий період з 01.01.2017 по 31.12.2017, що могло бути підставою для подання позивачем повідомлення за формою №20-ОПП.

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про застосування адміністративного штрафу та санкцій в сумі 170 грн. належить скасувати, як необґрунтоване.

Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до контролюючих органів податкової декларації встановлено: декларація про майновий стан і доходи за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 до Первомайського відділення Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області надана з порушенням терміну, передбаченого пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України, а саме: термін надання 09.02.2018, фактично надана 14.02.2018.

В судовому засіданні представник позивача погодилась, що позивачем подана декларація з пропуском строку передбаченого Податковим Кодексом, але відповідач не мав права застосовувати штрафну санкцію за наслідками документальної перевірки, оскільки предметом документальної перевірки є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а предметом камеральної перевірки є своєчасність подання податкових декларацій.

Згідно з п.75.1.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п.75.1.2 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Аналіз цих статей дає дійти висновку, що крім перевірки даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків предметом камеральної перевірки також може бути перевірка своєчасності подання податкових декларацій (розрахунків). А предметом документальної перевірки може бути також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, відповідач мав права приймати спірне рішення за наслідками документальної перевірки.

Таким чином, відповідач правомірно прийняв податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 170 грн.

Перевіркою встановлених строків перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 встановлено 6 випадків не своєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати та орендної плати, чим порушено пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176 ПК України.

Станом на 01.01.2017 сума не сплаченого податку на доходи фізичних осіб складає 3285,70 грн. За період перевірки сума нарахованого податку складає 123578,31 грн. Перераховано до бюджету 120896,88грн.

Станом на 31.12.2017 існує поточна заборгованість по податку на доходи фізичних осіб в сумі 5967,13, тобто за грудень 2017.

Відповідно до пп.168.1.2 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету (п.127.1 ст.127 ПК України).

Відтак, актом перевірки встановлено 6 випадків, що при виплаті заробітної плати та орендної плати не сплачувався податок з доходів фізичних осіб.

З акта перевірки, з розрахунку до податкового повідомлення рішення неможливо встановити, за який період виплачувалась заплата та орендна плата, з якої не був сплачений податок на доходи фізичних осіб, якими документами це підтверджується, чому одразу застосовувалась штрафна санкція в розмірі 75 %, а не 25 %, як застосовується вперше. Доказів того, що позивач допустив це порушення втретє відповідач суду не надав. Акт ніяких посилань на допущення позивачем таких порушень раніше (двічі) не містить.

Відповідач всупереч ст.77 КАС України не довів суду, що податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, в тому числі податку на доходи фізичних осіб, пені, та застосування штрафної санкції в сумі 9476,33грн. прийнято протиправно, тому його належить скасувати.

Документальною перевіркою за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 встановлено 17 випадків не своєчасного перерахування військового збору із сум заробітної плати найманих працівників.

Відповідно до пп.1.4 р.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст.168 ПК України.

У висновках акта перевірки зазначено, що встановлено 17 випадків несвоєчасного перерахування сум військового збору під час виплати заробітної плати на загальну суму 3730,46 грн. та встановлено несвоєчасне перерахування сум військового збору від доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності за 2016, термін сплати за які припадає на 2017.

За наслідками цього порушення відповідачем прийнято :

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 про збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі військового збору, пені та застосовано штрафної санкції в сумі 5368,09 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 195,21 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 665,49 грн.,

У розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5 зазначено про 31 випадок несвоєчасного перерахування та зазначена сума у розрахунку та податковому повідомленні-рішенні 5 368 грн., а не 3730,46 грн., як зазначено у висновках акта перевірки.

Крім того, розбіжності, які зазначені в акті перевірки та розрахунку до податкового повідомлення рішення у сумі штрафу та кількості порушень 17 або 31 не дають суду підстав вважати спірне рішення правомірним, тому його належить скасувати.

У розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 195,21 грн. за несвоєчасну сплату суми податкового зобов`язання з військового збору накладено штраф відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України в сумі 10% від суми погашеного боргу.

У розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 665,49 грн. за несвоєчасну сплату суми податкового зобов`язання з військового збору накладено штраф відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України в сумі 20% від суми погашеного боргу.

Відповідач не довів суду, що позивачем несвоєчасно перераховувався військовий збір, оскільки ст.168 ПК України визначено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом та банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відтак, з цієї статті слідує, що банки не прийняли би у позивача платіжні документи без розрахункового документа на перерахування податку до бюджету.

Таким чином, позов в цій частині належить задовольнити.

У висновках акта перевірки встановлено порушення пп.175.5.1 п.177.5 ст.175 ПК України несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб від доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності за 2016, термін сплати за який припадає на 2017 рік.

В акті перевірки про це порушення нічого контролюючим органом не зазначено. Але у відзиві відповідач пояснює, що згідно даним, що містяться в інформаційних базах даних «ІС «Податковий блок», а саме інтегрованої картки платника податку по платежу податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 узгоджена сума податкового зобов`язання за 2016 (строк сплати якого припадає на 2017) по граничному строку сплати 19.02.2017 складає 31050,91 грн. Станом на 31.12.2016 існує передплата в сумі 20010 грн.

Таким чином, станом на 19.02.2017 виникла заборгованість в сумі 11040,91грн., 06.03.2017 платником сплачено до бюджету 140,40грн. та 15731 грн.

У податковому повідомленні-рішенні від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 1104,91грн., зазначено, що актом перевірки встановлено порушення п.57.1 ст.57, пп.177.5.3 п.177.5 ст.177 ПК України та на підставі ст.126 ПК України за затримку на 15 календарних днів сплати податкового боргу зобов`язано сплатити штраф в сумі 11 040 грн.91 коп.

Позивач надав суду податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік від 31.01.2017, в якій у додатку Ф2 до декларації у рідку1.1 визначив суму податку на доходи фізичних осіб, що підлягають сплаті до бюджету самостійно платником податку за результатами звітного року - 31050,91 грн., У рядку 1.2 зазначено, що загальна суму авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб складає 87652,23 грн., тому суму надмірно сплаченого податку, що підлягає в рахунок майбутніх платежів складає 56 601грн.(рядок 1.4) та залишок суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету з урахуванням фактично сплачених авансових платежів протягом звітного року складає 0.

06.03.2017 позивач надає уточнену податкову декларацію про майновий стан і доходи, в який у додатку Ф2 визначає суму податку на доходи фізичних осіб в сумі 11 050,78 грн. та у рядку 27 декларації суму штрафу, яка нараховується платником самостійно у зв`язку з виправленням помилки в сумі 140,40 грн.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позивач подав уточнену декларацію, якою визначив грошове зобов`язання в сумі 11050,78 грн. - 06.03.2017 та в той же день він сплатив суму штрафу 140,40 грн. та ПДФО за 2016 рік в сумі 15731 грн., що підтверджується банківською випискою.

Застосування штрафу було б можливо, якщо б позивач у декларації за 2016 рік, яку подав 31.01.2017 визначив суму грошового зобов`язання, але сплатив її тільки 06.03.2019, тоді б мало місце правопорушення, за яке передбачена відповідальність ст.126 ПК України.

Але грошове зобов`язання, яке позивач визначив в уточненої декларації стало узгодженим 06.03.2017 та в цей же день позивач сплатив суму грошового зобов`язання та штраф, який самостійно визначив в декларації, тому позивач не порушував порядок сплати податків та податкове повідомленні-рішенні від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафу в сумі 1104,91грн. належить скасувати.

У висновках акта перевірки контролюючий орган зазначив, що позивач допустив порушення п.51.1 ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України та п.3.11 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів від 13.01.2015 № 4 щодо порядку заповнення Розділу ІІ Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, сум утриманого з них податку форми № 1-ДФ в частині оподаткування військовим збором, а саме : за І,ІІ, та ІV квартал 2017 у розділі ІІ Оподаткування процентів, виграшів у лотерею та військовий збір у рядку Військовий збір загальна сума нарахованого та перерахованого до бюджету збору вказана з урахуванням сум нарахованого доходу фізичним особам-підприємцям (157а ознака), за ІІІ квартал-не врахована сума, яка була виплачена громадянам за оренду автомобілів (127-а) ознака.

За наслідками цього порушення відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 про застосування штрафної санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 510 грн.

У відзиві відповідач зазначає, що позивач не надав жодного документа, які б спростували висновки, акта перевірки, на підставі яких було прийнято податкове повідомлення-рішення.

Але в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача ( ст.77 КАС ).

В акті перевірки не зазначено, в чому саме полягає порушення допущене позивачем.

Відповідач не довів суду, що податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № 5 прийнято правомірно, тому його необхідно скасувати.

За таких обставин, позов належить задовольнити частково.

Судовий збір розподіляється відповідно до ст.139 КАС України та підлягає поверненню позивачу частково за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Оскільки позовні вимоги на загальну суму 783650,20 грн., заявлені позивачем задоволено частково - на загальну суму 783480,20 грн., що становить 99,98%, судовий збір у сумі 7834,93 грн., що становить 99,98% сплаченого судового збору (783650,20 х 99,98%), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) задовольнити частково.

2. Скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.02.2019 №5, №5, 5, №5, №5, №5, №5, №5, №5, від 26.04.2019 №5, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 № Ф-17, рішення від 12.02.2019 № про застосування штрафних санкцій.

3. У задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення від 12.02.2019 року № 5 відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 7834,93 грн. (сім тисяч вісімсот тридцять чотири гривні 93 коп.), сплачений квитанцією № 385 від 22.05.2019 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко