Справа № 280/4582/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

07 жовтня 2019 року Справа № 280/4582/19 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Новікова І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову за позовною заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Запорізькій області від 04.03.2019 №Ф-5061-56 про сплату позивачем боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9827,72 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2019 року позовну заяву залишено без руху, на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Так, позивача було повідомлено про те, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до статті 167 КАС України, із зазначенням поважних підстав пропуску строку звернення до суду щодо оскарження вимоги ГУ ДФС у Запорізькій області від 04.03.2019 №Ф-5061-56, або зазначенням підстав за яких позивач вважає, що строк звернення до суду ним не пропущено.

02 жовтня 2019 року до суду подано заяву, в якій просив поновити пропущений строк звернення до суду за оскарженням вимоги від 04.03.2019 №Ф-5061-56. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що дійсно спірна вимога ним отримана 28.03.2019, проте станом по вересень 2019 року ним проводилась процедура досудового врегулювання спору та лише листом ГУ ДФС у Запорізькій області від 04.09.2019 позивачу було безпідставно відмовлено у анулюванні (зняття актуальності) поданого звіту. Позивач зазначає, що його звернення до ДФС України та ГУ ДФС у Запорізькій області свідчать про те, що ним вживались заходи щодо своєчасного узгодження спірної вимоги шляхом її адміністративного оскарження до вищого органу.

Разом з тим, суд не погоджується з зазначеною позицією позивача, а підстави пропуску строку звернення до суду вважає не поважними, з огляду на насутпне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), за положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - №2464-VI), це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія Закону № 2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

За положеннями частини другої статті 2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону № 2464-VI є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 Закону № 2464-VI.

Відтак, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон № 2464-VI.

В силу вимог пункту 4 частини першої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абз. 3, 4 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно абз.9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що позивач про прийняття спірної вимоги дізнався 28.03.2019, що ним не заперечувалось у наданих поясненнях.

Тобто, з 29.03.2019 у позивача виникло право на оскарження вимоги в адміністративному або судовому порядку, яке повинно було бути реалізовано протягом 10 днів.

Разом з тим, звернувшись до суду лише 14 вересня 2019 року з позовом про скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2019 №Ф-5061-56, позивач пропустив 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом №2464-VI.

При цьому, положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку. Відтак, при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону №2464-VI, строк звернення до адміністративного суду тривалістю 1095 днів не застосовується.

Зазначена позиція суду узгоджується з практикою ВЕРХОВНОГО СУДУ, яка висловлена в постановах суду від 31 січня 2019 року по справі №802/983/18-а, від 17.07.2019 у справі №0740/1050/18.

Щодо посилання позивача на проведення ним досудового (адміністративного) оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2019 №Ф-5061-56, суд зазначає наступе.

Суд зазначає, що процедуру подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - вимога) та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон); скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених частиною дванадцятою зазначеної статті, врегульовано Порядком розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2015 №1124 (далі - Порядок №1124).

Згідно п.3 розділу І Порядку №1124, скаржник має право оскаржити в суді вимогу, рішення про нарахування пені та накладення штрафу в будь-який момент після отримання відповідної вимоги або рішення.

Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку №1124, у скарзі має бути зазначено: повне найменування юридичної особи, код за ЄДРПОУ, реєстраційний (обліковий) номер платників єдиного внеску, який присвоюється інвесторам (операторам) за угодою про розподіл продукції, дипломатичним представництвам і консульським установам іноземних держав, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка подала скаргу; прізвище, ім`я, по батькові громадянина або фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта); найменування контролюючого органу, яким видано вимогу або рішення про нарахування пені та накладення штрафу, що оскаржуються, дата і номер такої вимоги або рішення; суть порушеного питання, прохання чи вимога; інформація про оскарження вимоги або рішення про нарахування пені та накладення штрафу в суді.

Разом з тим, позивачем до суду не надано жодних доказів оскарження в адміністративному порядку вимоги ГУ ДФС у Запорізькій області від 04.03.2019 №Ф-5061-56 про сплату позивачем боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 9827,72 грн.

Так, з матеріалів адміністративного позову встановлено, що позивач звертався до ДФС України з питання зняття актуальності з поданого ним звіту з єдиного внеску, питання про скасування вимоги позивачем не ставилось.

В свою чергу, листом ДФС України від 26.04.2019 №19847/6/99-99-13-02-01-15, в порядку розгляду звернення громадянина, надано роз`яснення щодо питання подання звітності з ЄСВ.

Так, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 2 Порядку №1124, не підлягають адміністративному оскарженню: зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником єдиного внеску у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що отримавши 28.03.2019 спірну вимогу позивач протягом 10 днів не реалізував своє право на оскарження такої вимоги в адміністративному та/або судовому порядку, у зв`язку з чим така вимога набула статусу узгодженої.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні «Меньшикова проти України» від 08 квітня 2010 року (заява №377/02), Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashmgdane v the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п 57, серія А, №93).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неповажність підстав пропуску позивачем строку звернення до суду та наявність підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись ст. 122, 123, п.1 ч.4 ст.169, ст.241, ст.256 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску Фізичною особою - підприємцем Филипченком Олегом Олександровичем строку звернення до суду.

Позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою і усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви, згідно ч.8 ст.169 КАС України, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її постановлення.

Суддя І.В. Новікова