Справа № 266/4223/19
Суддя: Пантелєєв Д. Г.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/4223/19
Провадженя№ 2-а/266/70/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Донецькій області про скасування постанови серії ЕАВ №1305089 від 07.07.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що постановою інспектора патрульної поліції 1 роти батальйону УПП Донецької області Гулько М.О. ЕАВ №1305089 від 07.07.2019 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п. 15.9 (г) ПДР України, та на нього накладено стягнення в вигляді штрафу на користь держави в сумі 255 гривень. Постанову вважає незаконною, оскільки при притягненні його до адміністративної відповідальності та винесенні постанови інспектором порушені його права як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того зазначив, що він правопорушення не скоював, транспортний засіб був зупинений правомірно, оскільки він виконував п. 1.10 ПДР України в зв`язку із різким погіршенням самопочуття. Тому просив визнати постанову незаконною та скасувати її.

Відповідач в особі УПП Донецької області в письмовому запереченні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що інспекторами Сініловою Г.О. та Ревіним А.О. , які здійснювали заходи по охороні громадського порядку під час перекриття пр. Миру в Центральному районі м. Маріуполя за зверненням громадянина на те, що його автомобіль був заблокований іншим автомобілем, яким виявився автомобіль «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив зупинку ближче ніж за 10 метрів від нерегульованого пішохідного переходу під знаком 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід», після чого було викликано екіпаж патрульної поліції. Прибувши на місце, екіпаж інспектора патрульної поліції УПП Донецької області Гулько М.О. о 19.58 год. помітив автомобіль «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив зупинку ближче ніж за 10 метрів від нерегульованого пішохідного переходу під знаком 5.35.1 - 5.35.2 та його водія, яким виявився ОСОБА_1 , якому було роз`яснено суть адміністративного правопорушення, роз`яснено його права, розглянуто справу про адміністративне правопорушення, під час розгляду якої ОСОБА_1 користувався своїми правами. Факт скоєння порушення підтверджено відеозаписом.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами , за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що що інспекторами Сініловою Г.О. та Ревіним А.О. , які здійснювали заходи по охороні громадського порядку під час перекриття пр. Миру в Центральному районі м. Маріуполя за зверненням громадянина на те, що його автомобіль був заблокований іншим автомобілем, яким виявився автомобіль «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив зупинку ближче ніж за 10 метрів від нерегульованого пішохідного переходу під знаком 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід», після чого було викликано екіпаж патрульної поліції. Прибувши на місце, екіпаж інспектора патрульної поліції УПП Донецької області Гулько М.О. о 19.58 год. помітив автомобіль «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив зупинку ближче ніж за 10 метрів від нерегульованого пішохідного переходу під знаком 5.35.1 - 5.35.2, чим порушив вимоги п. 15.9 (г) ПДР України та його водія, яким виявився ОСОБА_1 , якому було роз`яснено суть адміністративного правопорушення, роз`яснено його права, розглянуто справу про адміністративне правопорушення, під час розгляду якої ОСОБА_1 користувався своїми правами. За результатами розгляду справи інспектором Гулько М.О. винесено постанову серії ЕАВ №1305089 від 07.07.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача , у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, умовою притягнення до адміністративної відповідальності є додержання компетентною особою приписів ст.ст. 7, 280, 251, 252 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження правомірності свого рішення відповідач надав суду диск з відеозаписом події.

З переглянутого судом відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 змінює свої пояснення під час розгляду справи неодноразово, що може вважатись обраним ним захистом під час розгляду справи.

Дійсно, згідно відеозапису транспортний засіб «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1 здійснює стоянку ближче ніж за 10 метрів від нерегульованого пішохідного переходу, що ОСОБА_1 не заперечує.

Посилання ОСОБА_1 на виконання ним вимог п. 1.10 ПДР України не відповідають обставинам справи, оскільки з його пояснень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що він залишав автомобіль на 20-30 хвилин, що свідчить про здійснення саме стоянки, а не зупинки.

Також під час розгляду справи ОСОБА_1 посилається на те, що він є особою з інвалідністю та має підстави для вказаної зупинки транспортного засобу, що спростовується наступним.

Табличка 7.18 «Крім осіб з інвалідністю» ПДР України означає, що дія знака не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил. Застосовується із знаками 3.1, 3.34. 3.35. 3.36. 3.37. 3.38. Тобто законодавець визначає виключні випадки, коли така категорія осіб може відступати від ПДР України. Серед вказаних дорожніх знаків відсутні знаки 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід», з чого слідує, що на вище вказану категорію водіїв розповсюджується заборона зупинки (стоянки) на пішохідних переходах і ближче 10 метрів від них з обох боків.

З наданого посвідчення про наявність інвалідності ОСОБА_1 також не можливо встановити, в зв`язку з яким захворюванням вона йому надана, в зв`язку із чим посилання на «глікемічну кому» ОСОБА_1 не може бути враховано судом.

Пояснюючи причину своєї зупинки, ОСОБА_1 повідомив, що перед її здійсненням зробив два кола по центральній частині м. Маріуполь в зв`язку із перекриттям пр. Миру, що потребувало витрат часу, тому суд не може прийняти пояснення про термінову необхідність зупинки транспортного засобу до уваги, оскільки з дій позивача вбачається, що він витрачав час на пошук місця для стоянки.

Інспектором УПП Донецької області Гулько М.О. під час провадження у справі про адміністративне правопорушення порушень прав позивача ОСОБА_1 не допущено.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає, що у діях водія ОСОБА_1 мається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а від цього відкидає, як необ`єктивні, доводи позивача.

Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і

обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За вказаних обставин, дії та рішення інспектора патрульної поліції 1 роти батальйону УПП Донецької області Гулько М.О. є правомірними, а оскаржувана постанова скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ч.1 ст. 122 КУпАП, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Донецькій області про скасування постанови серії ЕАВ №1305089 від 07.07.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 07.10.2019 року.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.