Справа № 360/2575/19
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 жовтня 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/2575/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Борзаниці С.В.

при секретарі судового засідання: Таращенко О.В.,

розглянувши в підготовчому засіданні в адміністративній справі за позовом Марківського професійного аграрного ліцею до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування акту перевірки, визнання протиправними та скасування приписів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Марківського професійного аграрного ліцею (далі також - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі також - відповідач), після уточнення якого просить:

- визнати протиправними дії державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Токаря Вадима Юрійовича, Нескоромного Володимира Романовича та Зєнцева Дмитра Олексійовича при проведенні перевірки дотримання вимог земельного законодавства, за об'єктом земельна ділянка державної форми власності, розташована: Ліснополянська сільська рада Марківського району Луганської області, за межами населених пунктів (кадастровий номер :18:002:0021), правокористувачем якої є Марківський професійний аграрний ліцей;

- визнати протиправним та скасувати акт від 06.05.2019 № 76-ДК/106/АП/09/01/-19, складений державними інспекторами Нескоромним В.Р. та Зєнцевим Д.О. за результатами перевірки;

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 20.06.2019 № 76-ДК/0059Пр/03/01/-19;

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 20.06.2019 № 76-ДК/0060Пр/03/01/-19.

З'ясувавши питання, визначені частиною другою статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Поряд з цим, згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

06.06.2019 державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Нескоромним Володимиром Романовичем та Зєнцевим Дмитром Олексійовичем секретарю Марківського професійного аграрного ліцею було вручено Акт обстеження земельної ділянки від 28.05.2019 № 76-ДК/12/АО/10/01/-19 з 3 додатками та Акт дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 06.06.2019 № 76-ДК/106/А11/09/01/-19 з 10 додатками. Акти були складені в ході позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки державної форми власності площею 268,0 га (кадастровий номер :18:002:0021), яка розташована на землях сільськогосподарського призначення Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, за межами населеного пункту.

Об'єктом перевірки була земельна ділянка державної форми власності, розташована на землях сільськогосподарського призначення Ліснополянської сільської ради Марківського району Луганської області, за межами населеного пункту, (кадастровий номер :18:002:0021), правокористувачем якої є Позивач відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.03.2018 №119070584.

В оскаржувальному акті зазначено, що, на момент проведення перевірки встановлено, що земельна ділянка площею 137,7042 га, що входить до складу земельної ділянки (кадастровий номер :18:002:0021), використовується для вирощування сільськогосподарської культури (озимої пшениці), тобто для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно КВЦГІЗ - 01.01) та, враховуючи, що Марківським професійним аграрним ліцеєм не підтверджено фактичного проходження навчально-виробничої практики учнями ліцею на земельній ділянці площею 137,7042 га (що входить до складу земельної ділянки кадастровий номер :18:002:0021). в зв'язку з чим можливо зробити висновок, що зазначена земельна ділянка, яка за даними Державного земельного кадастру, за цільовим призначенням відноситься до земель «для дослідних та навчальних цілей» (код згідно КВІ ЩЗ 01.09) фактично використовується для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код згідно КВЦГІЗ - 01.01), що є порушенням вимог статті 96 Земельного кодексу України та свідчить про використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Крім того, встановлено, що частина земельної ділянки (а саме: площею 12,5883 га), яка відповідно до Експлікації земельних угідь з Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), Марківському професійному аграрному ліцею для дослідних і навчальних цілей, розташованої за межами населеного пункту, на території, яка за даними Державного земельного кадастру, враховується в Ліснополянській сільській раді Марківського району Луганської області, відноситься до земель сільськогосподарського призначення та має вид угідь рілля, вказана земельна ділянка знаходиться в необробленому стані, зокрема заросла бур'янами, чагарниками, та свідчить про порушення з боку землекористувача Марківського професійного аграрного ліцею вимог статті 96 Земельного кодексу України та статті 35 ЗУ «Про охорону земель» (т. 1 а.с 120-126, 127-131).

20.06.2019 на підставі актів № 76-ДК/12/АО/10/01/-19 від 28.05.2019 та від 06.06.2019 № 76-ДК/106/АП/09/01/-19 відповідачем складені наступні документи, а саме: Припис №76-ДК/0059Пр/03/01/-19, яким було зобов'язано керівництво Марківського професійного ліцею провести заходи по боротьбі з трав'янистою рослинністю, чагарниками і дрібноліссям на частині земельної ділянки площею 12,5883 га від загальної площі 241,4928 га (кадастровий номер :18:002:0021) у термін до 20.07.2019, та Припис №75-ДК/0060Пр/03/01/-19, яким було зобов'язано керівництво Марківського професійного ліцею у строк до 20.07.2019 усунути виявлені під час перевірки правопорушення земельного законодавства, а саме: використання земельної ділянки площею 137,7042 га (що входить до складу земельної ділянки площею 268 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що порушенням вимог статті 96 Земельного кодексу України, статті 35 Закону України «Про охорону земель» та свідчить про використання зазначеної земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Однією із вимог є визнання протиправним та скасування акту від 06.05.2019 № 76-ДК/106/АП/09/01/-19, складеного державними інспекторами Нескоромним В.Р. та Зєнцевим Д.О. за результатами перевірки.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Однак, всупереч вищевикладеному, позивач у своїй позовній заяві не наводить жодного обґрунтування тому, яким чином обраний ним спосіб захисту забезпечить ефективний захист на його думку порушених прав, свобод та інтересів, що свідчить про наявність підстави для закриття провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування акту від 06.05.2019 № 76-ДК/106/АП/09/01/-19, складений державними інспекторами Нескоромним В.Р. та Зєнцевим Д.О. за результатами перевірки.

Згідно до позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 07.07.2015 року у справі № 21-334а15, відповідно до якої не може бути предметом спору рішення суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України (у редакції КАС України до 15.12.2017), яке не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб.

Відсутність спірних відносин, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand V. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Поряд з цим, враховуючи положення частини першої статті 239 КАС України щодо обов'язку суду роз'яснити позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи, суд вважає за необхідне зауважити на наступному.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 07.11.2018 у справі № 295/4481/16-ц, елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу до суду потребує регулювання з боку держави. Для такого регулювання держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду, але застосовані ними обмеження не повинні звужувати чи применшувати можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що нівелюється сама сутність цього права (див. mutatis mutandis рішення від 12.07.2001 у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II Of Liechtenstein v. Germany), заява № 42527/98, § 44).

За змістом частини третьої статті 124 Конституції України (у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», що набрав чинності 30.09.2016) юрисдикція судів поширюється на будь- який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Крім того, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а, у межах якої розглядалось питання правомірності рішення органу місцевого самоврядування, касаційний суд дійшов висновку, що таке рішення не створює правових наслідків для позивача, а тому не може порушувати його інтерес.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 № 9901/152/18 та від 30.05.2018 у справі № 9901/497/18.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання протиправним та скасування рішення Виконкому про затвердження акта щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також розміру таких збитків, завданих внаслідок користування земельною ділянкою, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Отже, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування акту від 06.05.2019 № 76-ДК/106/АП/09/01/-19, складеного державними інспекторами Нескоромним В.Р. та Зєнцевим Д.О. за результатами перевірки , оскільки сам по собі акт не тягне за собою наслідків щодо обов'язків позивача, а є підставою для прийняття приписів від 20.06.2019 № 76-ДК/0059Пр/03/01/-19 та від 20.06.2019 № 76-ДК/0060Пр/03/01/-19, які є предметом оскарження.

Керуючись статтями 180, 238, 239, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Марківського професійного аграрного ліцею до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту від 06.05.2019 № 76-ДК/106/АП/09/01/-19, складеного державними інспекторами Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Нескоромним В.Р. та Зєнцевим Д.О. за результатами перевірки.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС.В. Борзаниця