Справа № 500/1099/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7968/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (суддя Баранюк А.З., час ухвалення 16:53, місце ухвалення м.Тернопіль, дата складання повного тексту 24.06.2019 року),

в адміністративній справі №500/1099/19 за позовом Приватного аграрно-промислового підприємства «Колос» до Головного управління ДФС у Тернопільській області,

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2019 року позивач ПАПП «Колос» звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ДФС у Тернопільській області (на даний час правонаступник ГУ ДПС у Тернопільській області), в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення №882/10-1/19-00-50 від 13.03.2019 р. щодо не підтвердження позивачем статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік; 2) зобов`язати відповідача поновити з 01.01.2019 року позивача у реєстрі платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік.

Відповідач ГУ ДФС у Тернопільській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення №882/10-1/19-00-50 від 13.03.2019 року щодо непідтвердження ПАПП «КОЛОС» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік. Зобов`язано Головне управління ДФС у Тернопільській області поновити з 01 січня 2019 року реєстрацію ПАПП «КОЛОС» як платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік.

З цим рішенням суду першої інстанції від 18.06.2019 року не погодився відповідач ГУ ДФС у Тернопільській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідно до п.п.291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 ПК України не може бути платником єдиного податку четвертої групи суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Зазначає апелянт, що станом на 01.01.2019 р. у позивача наявний податковий борг у розмірі 7067,73 грн., зокрема по податку на доходи фізичних осіб в сумі 6560,55 грн. та військовому збору в сумі 507,18 грн. згідно податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Тернопільській області від 14.12.2018 р. № та №. Вказані податкові повідомлення-рішення, 03.01.2019 року позивач ПАПП «Колос» оскаржив до Тернопільського окружного адміністративного суду, а провадження за цим позовом відкрито 08.01.2019 р.. Наведений факт, на думку апелянта, підтверджує неузгодження донарахованих сум станом на 01.01.2019 року. Також зазначає апелянт, що позивач помилково ототожнює процедури набуття статусу платника єдиного податку, процедуру підтвердження такого статусу та його анулювання, оскільки такі врегульовані різними статтями ПК України. Зокрема, п.299.10 ст.299 ПК України, який визначає підстави для анулювання реєстрації платників єдиного податку, до позивача не застосовувався. Таким чином, вважає апелянт, що позивачем не підтверджено статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 18.06.2019 року та винести постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 18.06.2019 року без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи (їх представників), які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ПАПП «Колос» з 28.02.2000 р. зареєстроване у якості юридичної особи та перебував на обліку в Заліщицькому відділенні Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області як платник єдиного внеску четвертої групи (а.с. 52-59).

13.03.2019 року Чортківське управління ГУ ДФС у Тернопільській області листом №882/10-1/19-00-50 повідомило позивача про те, що відповідно до даних АІС «Облік платежів» станом на 01 січня 2019 року за ПАПП «Колос» рахується податковий борг по податку на доходи фізичних осіб в сумі 6560,55 грн. та військовому збору в сумі 507,18 грн., а тому ПАПП «Колос» не підтверджено статус платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік (а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до п.291.2 ст.291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 ПК України встановлено, що юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Відповідно до п.291.4. ст.291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: 1) перша група; 2) друга група; 3) третя група; 4) четверта група сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до п.298.8 ст.298 ПК України, порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1-298.8.4 цієї статті.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований ст.299 ПК України, відповідно до п.299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пп. 291.5-1.1 291.5-1.3 п.291.5-1 ст.291 ПК України, не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи: - суб`єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини); - суб`єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових, вироблених та розлитих у споживчу тару малими виробництвами виноробної продукції з виноматеріалів виключно власного виробництва (не придбаних), отриманих шляхом переробки плодів, ягід, винограду, меду власного виробництва, а також крім електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії (за умови, що дохід від реалізації такої енергії не перевищує 25 відсотків доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) такого суб`єкта господарювання); - суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

З матеріалів справи видно, що підставою для відмови відповідачем у підтвердженні ПАПП «Колос» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік стало те, що відповідно до даних АІС «Облік платежів» станом на 01 січня 2019 року за ПАПП «Колос» рахувався податковий борг на загальну суму 7067,73 грн., який виник на підставі винесених Головним управлінням ДФС у Тернопільській області податкових повідомлень-рішень від 14.12.2018 року, а саме: № про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи з фізичних осіб із застосування штрафних санкцій та пені на загальну суму 6050,55 грн., № про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи з фізичних осіб із застосування штрафних санкцій та пені на загальну суму 507,18 грн., № про застосування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 510 грн. (а.с. 48, 49, 50).

Також, судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 28.12.2018 р. позивач ПАПП «Колос» звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправними та скасування, зокрема, вищезгаданих податкових повідомлень-рішень від 14.12.2018 року (а.с. 14-18).

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 січня 2019 року відкрито провадження у справі №500/39/19 за вказаною позовною заявою ПАПП «Колос» (а.с. 81).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Також, згідно п.56.18 ст.56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції вірно зазначено, що платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення та у разі його оскарження в судовому порядку, грошове зобов`язання визначене ним є неузгодженим до набрання рішенням законної сили.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що ПАПП «Колос» повідомляло відповідача ГУ ДФС у Тернопільській області та Центр обслуговування платників Заліщицької ДПІ Чортківського управління ГУ ДФС у Тернопільській області про подання позовної заяви про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.12.2018 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленням, описами цінного листа, накладними та квитанціями ПАТ «Укрпошта».

Таким чином, станом на момент винесення оскарженого рішення щодо не підтвердження позивачем статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік, відповідач знав про процедуру судового оскарження, а також про те, що нарахована сума згідно податкових повідомлень-рішень від 14.12.2018 року є неузгодженою.

Тому, розглядувана сума грошових зобов`язань позивача за вказаними вище ППР від 14.12.2018 року станом на 01.01.2019 року не мала статусу податкового боргу.

Отже, наведені апелянтом доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у межах спірних відносин йдеться про підтвердження ПАПП «Колос» статусу платника єдиного податку, а не про обрання або перехід на спрощену систему оподаткування.

Пунктом 299.6 статті 299 ПК України встановлено, що підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4. пункту 298.1 статті 298цього Кодексу.

Згідно п.299.10. ст.299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.

Таким чином, поняття «реєстрації платником податку четвертої групи» та «підтвердження статусу платника податку четвертої групи» не є тотожними.

Відтак, у реєстрації платником єдиного податку четвертої групи може бути відмовлено з підстав, визначених підпунктом 291.5-1.3 пункту 291.5-1 статті 291 ПК України, за вмотивованою відмовою лише на етапі реєстрації платником єдиного податку.

Тобто, після реєстрації платником єдиного податку четвертої групи може бути застосована лише процедура анулювання такої реєстрації в порядку пункту 299.10 статі 299 ПК України.

Проте, як видно з матеріалів справи та не заперечується сторонами, жодного рішення про анулювання реєстрації позивача платником четвертої групи в порядку пункту 299.10. статті 299 ПК України контролюючим органом не приймалося.

Враховуючи наведене, реєстрація позивача платником єдиного податку четвертої групи є безстроковою та підтверджується платником податку щороку, а тому відповідач безпідставно ототожнив порядок переходу (набуття статусу) з щорічним підтвердженням статусу платника єдиного податку четвертої групи, оскільки наявність податкового боргу станом на 01 січня поточного року є підставою для відмови у набутті статусу платника єдиного податку четвертої групи саме при первинній реєстрації.

Отже, являються безпідставними доводи апелянта в частині щодо дотримання відповідачем порядку не підтвердження позивачу статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій податкового органу висновків суду першої інстанції не спростовують.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року в адміністративній справі №500/1099/19 за позовом Приватного аграрно-промислового підприємства «Колос» до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 03.10.2019 року