Справа № 1.380.2019.003533
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.003533
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2019 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мричко Н.І.,
за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,
представника позивача Прокопика І.А.,
представника відповідача Галецького В.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення боргу,-
в с т а н о в и в:
Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Львівське ОВФСЗІ, Позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (далі АТ «ДТЕК Західенерго», Відповідач) в якому просило суд стягнути з Відповідача на користь Львівського ОВФСЗІ боргу в сумі 3654650,48 грн.
Згідно з ухвалою від 17.07.2019 позовну заяву Львівського ОВФСЗІ залишено без руху та встановлено Позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді від 05.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
22.08.2019 від АТ «ДТЕК Західенерго» надійшов відзив на позов (арк. справи 19-24 том 1).
03.09.2019 від Львівського ОВФСЗІ надійшла відповідь на відзив (арк. справи 1-4 том 4).
19.09.2019 від АТ «ДТЕК Західенерго» надійшли заперечення на відповідь на відзив (арк. справи 16-22 том 4).
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що відповідно до звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік, середньооблікова кількість штатних працівників у 2018 році в АТ «ДТЕК Західенерго» становила 4800 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність - 171 осіб. Норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 році для Відповідача відповідно до статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» становив 193 осіб, що свідчить про невиконання Відповідачем нормативу щодо працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 22 осіб. Вказує на те, що оскільки Відповідач не сплатив адміністративно-господарські санкції за 2018 рік в сумі 3491259,20 грн. у встановлені законом строки, тому такому нараховані пеня, яка за період з 16.04.2019 по 03.07.2019 (78 днів) становить 163391,28 грн.
Відповідач подав відзив на позов (арк. справи 19-24 том 1), в якому просить у задоволенні позову Львівського ОВФСЗІ відмовити повністю. Зазначив, що обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Вказує на те, що відповідно до витягу зі штатного розпису на ДТЕК Бурштинська ТЕС, ДТЕК Ладижинська ТЕС, ДТЕК Добротворська ТЕС, ГАЛРЕМЕНЕРГО на 2018 рік AT «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» виділені робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю. Наголошує, що Відповідачем створено 215 робочих місця для працевлаштування осіб з інвалідністю при нормативі 193, що більше від нормативу на 22 місця. Вважає, що Відповідачем здійснено всіх заходів для працевлаштування інвалідів, зокрема, систематичне повідомлення центру зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів, а тому застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені є безпідставним.
03.09.2019 від Львівського ОВФСЗІ надійшла відповідь на відзив (арк. справи 1-4 том 4). Звертає увагу на те, що Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» передбачає обов`язок інформування базових центрів зайнятості не лише у разі створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, а й про відкриття вакансії у зв`язку з припиненням трудових відносин з особою з інвалідністю, яка займала цю посаду. При цьому зазначає, що Відповідачем не було дотримано порядку подання звітності форми №3-ПН.
19.09.2019 від АТ «ДТЕК Західенерго» надійшли заперечення на відповідь на відзив (арк. справи 16-22 том 4), в яких зазначено, що твердження Позивача про порушення Відповідачем вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та правомірність застосування адміністративно-господарських санкцій спростовується наданими в матеріали справи доказами, а тому, на думку Відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог Львівського ОВФСЗІ.
Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та запереченнях на відповідь на відзив. Просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник Відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов, відповіді на відзив. Просив суд відмовити в задоволенні позову.
З`ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
25.02.2019 АТ «ДТЕК Західенерго» подало до Львівського ОВФСЗІ звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік (форма N 10-ПІ) (арк. справи 9 том 1).
Відповідно до вказаного звіту, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу Відповідача у 2018 році становила 4800 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність 171 осіб, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 193 осіб.
Згідно з розрахунку заборгованості по сплаті адміністративно господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2018 рік, сума коштів до сплати за 22 незайнятих особами з інвалідністю робочих місць становить 3 491 259,20 грн. Розрахунок пені визначено за ставкою НБУ станом на 03.07.2019 - 17,5%; кількість днів у поточному році - 365; відсотки від ставки НБУ, законодавчо встановлені для розрахунку розміру пені - 120%; розрахунковий розмір пені (17,5*120:100:365) - 0,06%; сума пені за один день прострочення: 3 491 259,20*0,06% = 2 094,76 грн.; кількість днів існування боргу: з 16.04.2019 до 03.07.2019 включно = 78 днів; сума пені, що необхідно сплатити 2 094,76*78 = 163 391,28 грн. Загальна сума позовних вимог: 3 654 650,48 грн. (3 491 259,20 + 163 391,28 = 3 654 650,48) (арк. справи 11 том 1).
Вказана сума адміністративно-господарських санкцій та пені не сплачена Відповідачем в добровільному порядку, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду про стягнення з АТ «ДТЕК Західенерго» суми боргу.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129 передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.
Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 3 статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
При цьому, частиною 2 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Частиною 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 50 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067 роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.
Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.
Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 затверджено Форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Крім того, відповідно до пункту 2.1 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 №42 «Про затвердження форми звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів» та Інструкції щодо заповнення форми звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів», звіт складається роботодавцями щороку і до 1 березня, наступного після звітного періоду, подається або надсилається рекомендованим листом за місцем їх державної реєстрації відділенню Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду).
Аналіз вищезазначених норм законодавства вказує на те, що законодавцем чітко визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:
- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця;
- створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;
- забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством;
- надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю;
- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
- в разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.
Відтак, на підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування осіб з інвалідністю шляхом створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування осіб з інвалідністю, в тому числі і центри зайнятості. В свою чергу, Закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників осіб з інвалідністю.
Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №П/811/693/17, від 02.05.2018 у справі №804/8007/16, від 13.06.2018 у справі №819/639/17.
Поряд з цим, Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» також визначено, що працевлаштування осіб з інвалідністю здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування таких осіб.
З огляду на викладене, обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств.
При цьому, доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є звіт форми №3-ПН.
Таким чином, передбачена частиною 1 статті 20 Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини 3 статті 18 Закону, а саме: не виділення та не створення робочих місць, ненадання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування осіб з інвалідністю, або 2) у разі порушення роботодавцем вимог частини 3 статті 17, частини 1 статті 18, частин 2, 3, 5 статті 19 Закону, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні особи з інвалідністю, яка звернулася до роботодавця самостійно чи була направлена до нього державною службою зайнятості.
Суд встановив, що відповідно до звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік (форма N 10-ПІ) середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу АТ «ДТЕК Західенерго» у 2018 році становила 4800 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність 171 осіб, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 193 осіб.
АТ «ДТЕК Західенерго» на відокремлених підрозділах, «Бурштинська ТЕС», «Ладижинська ТЕС», «Добротвірська ТЕС», «ГАЛРЕМЕНЕРГО» норматив робочих місць виконано, фактично створені робочі місця для інвалідів, про що регулярно після відкриття вакансій, повідомлялося відповідні центри зайнятості шляхом направлення їм відповідних звітів 3-ПН та інформаційних листів.
На виконання наказу Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 Відповідач щомісяця протягом 2018 року подавав до центрів зайнятості звітність про попит на робочу силу (за формою 3-ПН) про створені на підприємстві робочі місця для інвалідів та наявність вільних робочих місць.
Як видно з таких звітів, загальна кількість створених місць для працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2018 року складала 44 осіб, що з урахуванням працевлаштованих інвалідів, навіть перевищує норматив.
Разом з тим, Відповідач неодноразово протягом 2018 року скеровував листи з метою сприяння у працевлаштуванні інвалідів до Управління соціального захисту населення Галицької райдержадміністрації, Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, Львівського обласного фонду соціального захисту інвалідів, Ладижинського міського центру зайнятості про направлення на його відокремлені підрозділи осіб з інвалідністю для працевлаштування.
Також, протягом 2018 року Відповідач звертався з оголошеннями, в яких пропонував вакантні робочі місця для працевлаштування інвалідів, зокрема: газета «Життя і слово», газета «Галицьке слово», газета «Нове місто».
Вищенаведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, суд дійшов до висновку, що Відповідач належним чином виконав свій обов`язок покладений на нього, у зв`язку з чим посилання Позивача на те, що АТ «ДТЕК Західенерго» порушено встановлений норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю з причини того, що на його підприємстві у 2018 році працювало 171 інвалідів, що не відповідає нормативу у 193 осіб, є таким, що не узгоджується з приписами чинного законодавства та обставинам справи, оскільки Відповідач виконав усі покладені на нього законодавством обов`язки з працевлаштування інвалідів.
При цьому, підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 812/1167/18.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про вжиття Відповідачем заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та недопущення правопорушення, яке є підставою для застосування до нього штрафних санкцій, визначених статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
Крім того, суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази безпідставної відмови особам з інвалідністю, які самостійно зверталися до Відповідача з метою працевлаштування, або які були направлені відповідними органами.
Таким чином, Відповідачем здійснено всіх заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, зокрема, повідомлено центр зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування осіб з інвалідністю, проінформовано Позивача про вказані дії та надано звітність про попит на робочу силу, а тому застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені є безпідставним.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідні положення Відповідачем дотримані повністю.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Судові витрати згідно статті 139 КАС України стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
у задоволенні адміністративного позову Львівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення боргу, в сумі 3654650,48 грн. відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 08.10.2019.

Суддя Мричко Н.І.