Справа № 360/3469/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3469/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання - Полякової В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін справу за позовом адвоката Косогової Людмили Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Косогової Людмили Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (далі - відповідач. управління), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у наданні допомоги перемішеним особам на проживання від 20.03.2019, прийняте Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю ( ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 ) за період з 06.12.2018 до 19.03.2019 у розмірі встановленому Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач разом з сином ОСОБА_2 з 03.12.2018 перебувають на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області як внутрішньо переміщені особи. 06.12.2018 позивач звернулась до відповідача з заявою для призначення їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Листом №9/5782 від 10.12.2018 відповідач повідомив, що оскільки остання перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради її заяву від 06.12.2018 буде розглянуто після отримання відповіді на запит щодо виплати допомоги та зняття з обліку в УПСЗН адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради.

У зв`язку тим, що позивач тривалий час не отримувала адресну допомогу на сім`ю вона була вимушена звернутись до відповідача вдруге з заявою про призначення адресної допомоги на сім`ю від 20.03.2019 № 216, за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення від 01.04.2019 щодо призначення ОСОБА_1 адресної допомоги на сім`ю в розмірі 1442,00 грн на період з 20.03.2019 по 19.09.2019. Проте, за результатами розгляду попередньої заяви Позивача (від 06.12.2018) рішенням від 20.03.2019 відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в призначенні адресної допомоги на сім`ю згідно рішення комісії, про що повідомлено позивача листом № 2/274 від 22.04.2019. Відповідно до зазначеного листа, комісією 20.03.2019 прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги на сім`ю з 06.12.2018, оскільки згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 14.03.2019 не встановлено факту проживання ОСОБА_1 за адресою; АДРЕСА_1 .

Позивач не погоджується з рішенням відповідача від 20.03.2019 про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання за період з 06.12.2018 та вважає таке рішення протиправним і таким, що порушує гарантії та права її та її дитини, як внутрішньо переміщених осіб.

Ухвалою суду від 09.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (1,2).

Ухвалою суду від 10.09.2019 відкладено судовий розгляд справи за клопотанням позивача (а.с.70).

27 серпня 2019 року від представника Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області надійшов відзив на позов від 23.08.2019 № 2/3742, в якому зазначено, що управління заперечує проти позовної заяви з огляду на наступне.

03.12.2018 позивача разом із сином ОСОБА_2 взято на облік УПСЗН Рубіжанської міської ради, як внутрішньо переміщених осіб. Заявою від 06.12.2018 позивач звернулась до УПСЗН Рубіжанської міської ради для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг (далі - грошова допомога). 14.03.2019 державним соціальним інспектором складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, відповідно до якого на час перевірки за адресою: АДРЕСА_1 (вказана позивачем, як адреса фактичного проживання) позивач із сином були відсутні. Протягом трьох робочих днів позивач до управління не з`явилась, про що зазначено в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 14.03.2019. Комісією 20.03.2019 з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 14.03.2019 вирішено відмовити позивачу у призначенні грошової допомоги. Комісією 20.03.2019 прийнято рішення, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства та скасуванню не підлягає. Таким чином, заборгованість по невиплаченій грошовій допомозі відсутня.

У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копіями: паспорту громадянина України № НОМЕР_2 (а.с.7), довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.8), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.12.2018 № (а.с.9).

Позивач має сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується копіями: свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.11), довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.12.2018 № (а.с.10).

Відповідно до наказу КЗ «Рубіжанська міська дитяча школа мистецтв» від 04.01.2019 № 8-к позивач з 07.01.2019 по 28.09.2021 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення її трохлітнього віку (а.с.16).

06.12.2018 позивач звернулась до відповідача з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг (а.с.12).

Листом управління від 10.12.2018 № 9/5782 позивачу повідомлено, що її заяву від 06.12.2018 буде розглянуто після отримання відповіді на запит від управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (а.с.51).

Листом управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 06.03.2019 № 2108/0/534-19 на запит відповідача від 03.12.2018 № 5583 повідомлено, що ОСОБА_1 знято з обліку 12.12.2018 у зв`язку з подвійною реєстрацією. ОСОБА_2 знято з обліку з 21.12.2018 у зв`язку з вибуттям в інший район (а.с.52).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.12.2018 підтверджено місце проживання позивача з сином за адресою: АДРЕСА_1 (а.с .76) .

14.03.2019 державним соціальним інспектором складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, відповідно до якого на час перевірки за адресою: АДРЕСА_1 із сином були відсутні. Також зазначено, що протягом трьох робочих днів, тобто до 19.03.2019, позивач до управління не з`явилась (а.с.54).

Відповідно до витягу з протоколу комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Комісія) № 7 від 20.03.2019 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні соціальних допомог (а.с.56).

Рішенням управління від 20.03.2019, на підставі зазначеного рішення Комісії, відмовлено ОСОБА_1 у наданні допомоги переміщеним особам на проживання (а.с.58).

20.03.2019 позивач звернулася з заявою від 20.03.2019 № 216 про призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк (а.с.59).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 27.03.2019 позивачем підтверджено місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с .61) .

Відповідно до витягу з протоколу Комісії від 28.03.2019 № 8 вирішено дозволити ОСОБА_1 призначення соціальної допомоги (а.с.62).

Рішенням управління від 01.04.2019 призначено допомогу на проживання з 20.03.2019 по 19.09.2019 на неї та дитину (а.с.63).

Вирішуючи позов по суті заявлених позовних вимог, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами частин першої, другої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частинами першою та другою статті 4 Закону № 1706-VII (у редакції, чинній на час отримання позивачем довідки ВПО) визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто, а дітьми, дітьми-сиротами, дітьми, позбавленими батьківського піклування, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник). У випадку відсутності законного представника у дітей-сиріт або дітей, позбавлених батьківського піклування, або якщо діти прибувають без супроводження, таку заяву від їх імені подають органи опіки та піклування, що розташовані за місцем виявлення таких дітей (частина четверта статті 4 Закону № 1706-VII).

Частиною десятою статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що порядок збору та обробки даних, оформлення і видачі довідки та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України.

До довідки вноситься така інформація: номер довідки, дата її видачі та назва органу, що її видав; прізвище, ім`я, по батькові заявника; дата та місце народження заявника; стать заявника; відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання заявника.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно з частинами другою, третьою статті 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок № 505).

Відповідно до п.2 Порядку №505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно пунктів 5, 7, 9 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365, для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформує внутрішньо переміщених осіб про їх обов`язок у десятиденний строк письмово повідомляти про зміну фактичного місця проживання/перебування структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування, а також про наслідки невиконання такого обов`язку.

Пунктом 12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365, передбачено, що за результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї або інших документів, визначених в абзаці другому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Згідно пункту 13 вказаного Порядку № 365, комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 червня 2017, по справі №826/12123/16, яке набрало законної сили 04.07.2018, визнано нечинними пункти 7, 8, 9, 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 та абз. 10 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 5 листопада 2014 № 637.

За таких обставин, під час здійснення перевірки фактичного місця проживання та підчас прийняття рішення відповідач діяв не у відповідності до норм чинного на той час законодавства, та застосував норми права, які на час їх застосування було визнано нечинними, та які не діяли.

Інші нормативно-правові акти, що встановлюють подібні повноваження відповідача щодо проведення перевірок та встановлення в якості підстави для відмови у призначенні допомоги непідтвердження місця фактичного проживання внутрішньопереміщеною особою станом на дату виникнення та існування спірних правовідносин відсутні.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачеві у призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю за її заявою від 06.12.2018.

Таким чином, відмова у призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю є протиправною, а тому суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 20.03.2019 про відмову у призначенні соціальної допомоги ОСОБА_1 за заявою від 06.12.2018 та, як наслідок, зобов`язати Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області призначити ОСОБА_1 адресну допомогу за заявою від 06.12.2018 за період з 06.12.2018 по 19.03.2019, а також виплатити їй заборгованість з цієї допомоги, що виникла за період її несплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 рішення).

Таким чином, суд дійшов висновку, що втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді щомісячної адресної допомоги, суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню зі зміною способу захисту відповідно до вимог п.10 ч.2 ст.245 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн (а.с.3).

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Косогової Людмили Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області від 20.03.2019 про відмову ОСОБА_1 в призначенні та виплаті адресної допомоги за її заявою від 06.12.2018.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради Луганської області (код в ; місцезнаходження: 93010, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Руденко, 7) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на сім`ю - з 06.12.2018 по 19.03.2019 та сплатити заборгованість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 07 жовтня 2019 року.

Суддя В.С. Шембелян