Справа № 444/728/16-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2019 року

Київ

справа №444/728/16-а

адміністративне провадження №К/9901/13968/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу №444/728/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання нечинними рішень сільської ради та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Пліша М.А., суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Малехівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_2 , в якому просила:

1.1. визнати протиправними дії Малехівської сільської ради щодо прийняття рішення № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 » та рішення №13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2 »;

1.2. визнати нечинним рішення Малехівської сільської ради № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 » та рішення №13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2 » в частині п.3.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником будинку в. АДРЕСА_3 та земельної ділянки, яка є суміжною із ділянкою ОСОБА_2 Оскаржуваними рішеннями Малехівської сільської ради № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 » та рішення №13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2 » ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будинку орієнтованою площею 0,16000 га .

ОСОБА_2 подала заяву до сільської ради щодо погодження плану та межі земельної ділянки по АДРЕСА_3 між ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,1637 га., яка в подальшому була погоджена відповідачем на сесії шостого демократичного скликання 15.10.2015 року.

Позивач вважає, що таке погодження меж земельної ділянки для третьої особи - ОСОБА_2 є незаконним внесенням змін в генеральний план села фактично позбавляє її адресного заїзду до будинковолодіння.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч. 1,2 ст. 103 ЗК України). Рішення Малехівської сільської ради № 24 від 15.10.2015 року "Про погодження плану та межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 ", рішення № 13 від 07.07.2015 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2 " прийняті без порушення вимог законодавства. Суд також вказав, що з викопіювання плану забудови села, затвердженого сільським головою Малехівської сільської ради Жовківського району, вбачається, що земельні ділянки гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (переданої у власність позивачу - ОСОБА_1 ) межують одна з одною, проїзд між ними відсутній.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року суд вирішив скасувати постанову Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року. Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 ». У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що прийнявши рішення № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр.. ОСОБА_2 » Малехівська сільська рада погодила розроблені проектні пропозиції, і фактично, відповідно до таких пропозицій, ліквідувала спільний заїзд, частина якого мала б відходити до земельної ділянки ОСОБА_2 , чим порушила права позивача. При цьому, суд встановив, що згідно відповіді головного архітектора району від 03.07.2015 року (а.с.85) на запит сільської ради повідомлено сільську раду, що на представленій топографічній зйомці існуючі межі нанесені неправильно, так як спільний заїзд, що існує між ділянками № 7 та № 14а, є у спільному користуванні двох співвласників. Розподіл його можливий за умови спільної згоди, а ОСОБА_2 може приватизувати земельну ділянку лише в існуючих межах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8. Касаційна скарга аргументована тим, що рішення Малехівської сільської ради № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 » та рішення № 13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_2 » прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії). Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що в даному випадку відсутня.

Крім того, касатор зазначила, що оскаржувані рішення не порушують прав позивача, оскільки рішення про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 . ще не прийняте.

Відповідно до Генерального плану забудови села, затвердженого сільським головою Малехівської сільської ради Жовківського району, вбачається, що земельні ділянки гр. ОСОБА_2 та позивача межують одна з одною, проїзд між ними не передбачений.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2016 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року.

10. Верховний Суд ухвалою від 04 жовтня 2019 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.

11. Позивач надала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12. Малехівською сільською радою 07.07.2015 року прийнято рішення №13 яким ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж) земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,16000 га. У пункті 3 вказаного рішення зобов`язано ОСОБА_2 представити на затвердження Малехівській сільській раді таку технічну документацію.

13. 15.10.2015 року Малехівською сільською радою прийнято рішення № 24 яким ОСОБА_2 погоджено план ( картографічні матеріали) та межі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1637 га по АДРЕСА_3 .

14. Позивач ОСОБА_1 на підставі договору довічного утримання є власником будинку в АДРЕСА_3 та, відповідно, земельної ділянки для обслуговування цього будинку площею 0,0805 га за вказаною адресою, яка належала до цього ОСОБА_3 , відповідно до рішення Малехівської сільської ради № 24 від 12.05.1994 року.

Земельна ділянка позивача є суміжною із земельною ділянкою ОСОБА_2 зі спільним заїздом до домоволодінь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до виготовленої технічної документації із землеустрою фактично ліквідується спільний заїзд - частина його відходить до земельної ділянки ОСОБА_2 , що стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

16. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд апеляційної інстанції зазначив, що згідно відповіді головного архітектора району від 03.07.2015 року (а.с.85) на запит сільської ради головний архітектор району повідомив сільську раду, що на представленій топографічній зйомці існуючі межі нанесені невірно, так як спільний заїзд, що існує між ділянками № 7 та № 14а, є у спільному користуванні двох співвласників. Розподіл його можливий за умови спільної згоди, а ОСОБА_2 може приватизувати земельну ділянку лише в існуючих межах.

Разом з тим, сільською радою не погоджено план та межі земельної ділянки ОСОБА_2 , а погоджено лише розроблені проектні пропозиції, (а.с.18), а межі земельної ділянки ОСОБА_2 не узгоджувались із суміжними землекористувачами, в тому числі і позивачем.

Прийнявши оскаржуване рішення № 24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 » Малехівська сільська рада погодила розроблені проектні пропозиції, і, фактично, відповідно до таких пропозицій ліквідувала спільний заїзд, частина якого мала б відходити до земельної ділянки ОСОБА_2 , чим порушила права позивача.

17. Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

18. Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

19. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

20. Як вбачається зі встановлених по справі обставин, підставою для звернення до суду стала незгода позивача із рішенням сільської ради про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж) земельної ділянки в натурі (на місцевості). Таке рішення відповідача, на думку ОСОБА_1 , порушує її право на користування спільним проїздом до домоволодіння, яке належить їй на праві власності на підставі договору довічного утримання від 28.10.2013 року №1576.

21. Таким чином, із спірних правовідносин убачається, що фактично існує спір про визначення меж земельної ділянки на АДРЕСА_3 , щодо якої Міськрада оскаржуваними рішеннями погодила план та межі земельної ділянки з метою подальшої її приватизації третьою особою - ОСОБА_2

22. Отже, звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом обумовлено виникненням спору приватноправового характеру, який не може бути вирішено за правилами адміністративного судочинства.

23. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

24. За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції, чинній на час постановлення судами першої та апеляційної інстанцій рішень, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

25. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

26. Оскільки позовні вимоги заявлено ОСОБА_1 як суміжним власником земельної ділянки на захист порушеного, на її думку, права користування земельною ділянкою - спільним проїздом по АДРЕСА_3 , а на підставі оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень у третьої особи може виникнути речове право, правомірність набуття якого оспорює позивач, то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

27. Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 569/5402/16-а.

28. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

29. За нормами частини третьої статті 3 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

30. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

31. На підставі пункту 5 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

32. За правилами частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження.

33. Керуючись статтями 238, 341, 344, 349, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

2. Постанову Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2016 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року - скасувати.

3. Провадження у справі №444/728/16-а за позовом ОСОБА_1 до Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання нечинними рішень сільської ради та зобов`язання вчинити дії - закрити.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді С.Г. Стеценко

А.І. Рибачук