Справа № 140/1526/19
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1526/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Матящук Л.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - 1 Решетника О.Л.,

представника відповідача - 2 Петрунів Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.01.2019 № , від 18.02.2019 № та стягнення бюджетного відшкодування в сумі 162538,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ ДКС у Волинській області, відповідач-2) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.01.2019 №, від 18.02.2019 № та стягнення бюджетного відшкодування в сумі 162538,00 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (том 1, а. с. 1).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14:00 год. 07 серпня 2019 року, яке у зв`язку з неявкою позивача відкладено на 11:00 год. 16 серпня 2019 року та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року закрито підготовче провадження у справі за та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:00 год. 27 серпня 2019 року.

27 серпня 2019 року судове засідання відкладено у зв`язку з повторним викликом позивача, яка належним чином не повідомлена про розгляд справи на 12:00 год. 05 вересня 2019 року.

В подальшому з метою подання додаткових доказів в судових засіданнях оголошувалась перерва до 16:30 12 вересня 2019 року; до 16:00 год. 16 вересня; до 15:00 год. 25 вересня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідачем-1 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ФОП ОСОБА_3 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок в банку за жовтень 2018 року та листопад 2018 року, про що було складено акти № 31461/03-20-13-02/ від 28.12.2018, № 1709/03-20-13-02/ від 31.01.2019.

Згідно з висновками актів перевірок ФОП ОСОБА_3 завищено суму бюджетного відшкодування у податковій декларації за жовтень 2018 року на суму 15616,95 грн. та завищено суму бюджетного відшкодування у податковій декларації за листопад 2018 року на суму 146921,00 грн.

На підставі вказаних актів перевірок ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.01.2019 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 15616,95 грн. та застосовано фінансову санкцію на суму 7808,50 грн. та від 18.02.2019 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 146921,00 грн. та застосовано фінансову санкцію на суму 73460,50 грн.

Позивач не погоджується з висновками акта перевірки та прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та зазначає, що висновок ГУ ДФС у Волинській області про те, що нею не підтверджено використання у господарській діяльності дизельного пального в кількості 9705,72 л на суму 44162,09, придбаного у листопаді 2018 року, а також в кількості 3129,64 л на суму 15616,95 грн., придбаного у жовтні 2018 року у зв`язку з тим, що послуги позивачем надавались з міжнародних транспортних перевезень лише у зворотньому напрямку, не відповідає ні суті господарської операції з перевезення (яке завжди відбувається в обидві сторони), ні вимогам статті 189 ПК України.

Також, вказує на те, що відповідачем безпідставно зменшено суму податкового кредиту та бюджетного відшкодування у зв`язку з тим, що позивачем віднесено до податкового кредиту ПДВ, сплачене при купівлі легкового автомобіля марки "Toyota COROLLA" та запасних частин до нього у листопаді 2018 року на суму 102759,00 грн.

Вказаний автомобіль позивач придбала для використання у господарській діяльності для забезпечення основного виробничого процесу з оформленням шляхових листів.

На думку позивача віднесення легкових автомобілів до основних засобів подвійного призначення не відповідає чинному законодавству, оскільки норми статті 177 ПК України стосуються порядку формування витрат при оподаткуванні податком на доходи фізичних осіб, а не адміністрування ПДВ.

На підставі наведеного просить визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення та стягнути бюджетне відшкодування в сумі 162538,00 грн.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав та вказав, що проведеними податковими перевірками встановлено завищення позивачем суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за жовтень 2018 року на суму 15616,95 грн. та за листопад 2018 року на суму 146921,00 грн., внаслідок того, що позивачем до складу податкового кредиту були включені суми ПДВ по операціях з придбання легкового автомобіля, запасних частин до нього та пального. Однак, фізичною особою-підприємцем не доведено, що вказані товари призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, оскільки позивачем в ході перевірки не надано актів виконаних робіт, CMR.

Крім цього зазначає, що легкові автомобілі відносяться до основних засобів подвійного призначення відповідно до підпункту 177.4.6 пункту 177. 4 статті 177 ПК України вони не підлягають амортизації та не можуть бути взяті на облік підприємцем в якості основних засобів.

З врахуванням наведеного просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач-2 у відзиві на позов позовних вимог не визнав та просив відмовити у задоволенні позову повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що чинним законодавством чітко визначено порядок отримання платником податку бюджетного відшкодування ПДВ, який в даному випадку позивачем не дотримано.

Дослідивши матеріали справи, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що в період з 14.12.2018 по 20.12.2018 ГУ ДФС у Волинській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка СПД ОСОБА_3 з питань достовірності задекларованих сум бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за жовтень 2018 року, за результатами якої складено акт від 28.12.2018 № 314/61/03-20-13-02/ НОМЕР_1 (том 1, а. с. 7-20).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем підпункту "а" пункту 198.5 статті 198, пункту 189.1 статті 189, пункту 199.1 статті 199, пункту 200.4 "б" статті 200 ПК України, в результаті чого завищено ним суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за жовтень 2018 року на суму 15616,95 грн.

До таких висновків контролюючий орган дійшов на підставі того, що за результатами проведеного аналізу ЄРПН встановлено, що в жовтні 2018 року ФОП ОСОБА_3 придбано у ТзОВ "Автоконцепт" легковий автомобіль "Toyota COROLLA" на суму 510416,00 грн. (ПДВ 102083,00 грн.). Сума ПДВ 102083,00 грн. включено до податкового кредиту жовтня 2018 року та в подальшому зараховано до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Згідно результатів аналітичного пошуку ТЗ по НАІС ДДАІ МВС України реєстрація транспортного засобу відбулася на ФОП ОСОБА_3 08.11.2018.

Також в перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_3 було придбано пальне в кількості 127145,64 л, в тому числі на території України в кількості 115307 л, суми по придбанню якого віднесені до податкового кредиту жовтня 2018 року.

В ході аналізу шляхових листів та визначення правильності списання дизельного палива за відповідний період встановлено, що ФОП ОСОБА_3 надавалися послуги транспортних перевезень лише у зворотньому напрямку, проте згідно даних АРМ «Митниця» транспортними засобами, які належать позивачу надавалися послуги транспортних перевезень замовникам, які не відображені платником у податковій звітності та не підтверджені первинними документами (не надано акти виконаних робіт, СМR). Тобто, ФОП ОСОБА_3 при здійсненні міжнародних перевезень списано пальне, яке не використовувалось при здійсненні господарської діяльності платника.

ФОП ОСОБА_3 в жовтні 2018 року сформовано податковий кредит з придбання пального в кількості 3129,64 л, яке не використовувалось у господарській діяльності платника та належить до операцій, що не є об`єктом оподаткування на суму ПДВ 15616,95 грн., внаслідок чого підприємцем занижено суму податкових зобов`язань та завищено суму бюджетного відшкодування на суму 15616,95 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 16.01.2019 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 15617 грн. та застосовано фінансову санкцію на суму 7808,50 грн. (том 1, а. с. 39).

Також в період з 18.01.2019 по 24.01.2019 ГУ ДФС у Волинській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка СПД ОСОБА_3 з питань дослідження правомірності формування від`ємного значення податку на додану вартість за період з 01.10.2018 по 30.11.2018 та декларування сум бюджетного відшкодування ПДВ, заявлених на рахунок платника у банку за період з 01.11.2018 по 30.11.2018, за результатами якої складено акт від 31.01.2019 № 1709/03-20-13-02/ НОМЕР_1 (том 1, а. с. 21-38).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем підпункту "г" пункту 198.5 статті 198, пункту 199.1 статті 199, підпункту «а» пункту 185.1 статті 185, пункту 189.1 статті 189, пунктів 200.1, 200.4 "б" статті 200, пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за листопад 2018 року на суму 146921,00 грн.

До таких висновків контролюючий орган дійшов на підставі того, що за результатами проведеного аналізу ЄРПН встановлено, що в жовтні 2018 року ФОП ОСОБА_3 придбано у ТзОВ "Автоконцепт" легковий автомобіль "Toyota COROLLA" на загальну суму 612500,00 грн. (в тому числі ПДВ 102083,00 грн.). Сума ПДВ 102083,00 грн. включено до податкового кредиту жовтня 2018 року та в подальшому зараховано до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. Згідно результатів аналітичного пошуку ТЗ по НАІС ДАІ МВС України реєстрація транспортного засобу відбулася на ФОП ОСОБА_3 08.11.2018.

Сума ПДВ 102083,00 грн. включено до податкового кредиту жовтня 2018 року та в подальшому зараховано до складу податкового кредиту наступного податкового періоду. У листопаді 2018 року СПД ОСОБА_3 вказану суму перенесено до рядка 16.1 декларації з ПДВ за листопад 2018 року та включено до складу загальної суми податкового кредиту декларації з ПДВ за листопад 2018 року.

Також СПД ОСОБА_3 до суми бюджетного відшкодування віднесено придбання у ТзОВ "Автоконцепт" прокладки зливного отвору, оливи моторної Тойота 5W30 РFE (208 л), фільтру оливного, фільтра салона, фільтра повітряного, послуги перевірки та заміни повітряного фільтра, фільтру кондиціонера, перевірка передньої та задньої підвіски, заміна масла двигуна та масляного фільтра на загальну суму 4053,38 грн., в тому числі ПДВ - 675,60 грн.

Отже, у зв`язку з віднесенням ОСОБА_3 до податкового кредиту листопада 2018 року суми ПДВ з вартості придбаного автомобіля, а також придбання запчастин і послуг та неможливістю використання даного автомобіля виключно у господарській діяльності підприємця (легкові автомобілі згідно норм ПК України відносяться до основних засобів подвійного призначення) СПД ОСОБА_3 занижено податкові зобов`язання з ПДВ за листопад 2018 року на суму 102759,00 грн. (сума ПДВ по придбанню автомобіля - 102083,00 грн., сума ПДВ по придбанню запчастин та послуг - 675,60 грн.).

Крім цього, в листопаді 2018 року СПД ОСОБА_3 сформовано податковий кредит з придбання пального в кількості 9705,72 л, яке не використовувалось в господарській діяльності платника та належить до операцій, що не є об`єктом оподаткування на суму ПДВ 44162,09 грн., внаслідок чого підприємцем занижено суму податкових зобов`язань та завищено суму бюджетного відшкодування на 44162,09 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 18.02.2019 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 146921,00 грн. та застосовано фінансову санкцію на суму 73460,50 грн. (том 1, а. с. 40).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Положеннями пунктів 200.7, 200.8, 200.12, 200.13, 200.14, 200.15 ПК України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Спірні правовідносини полягають в тому, що згідно податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень 2018 року позивачем включено до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість за придбане паливо в кількості 3129,64 л на загальну суму 15616,95 грн., яке не використовувалось у господарській діяльності, а також згідно податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2018 року позивачем включено до складу податкового кредиту суми сплаченого податку на додану вартість за придбаний легковий автомобіль марки "Toyota COROLLA" та запасних частин на загальну суму 102759,00 грн. та пального в кількості 9705,72 л на загальну суму 44162,09 грн., яке не використовувалось у господарській діяльності платника.

З такими твердженнями відповідача-1 суд не погоджується враховуючи наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 189.1. статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з пунктами 198.1, 198.2 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпунктів «а», «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті189 цього Кодексу).

Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави дійти висновку про те, що платник податків не має права на нарахування податкового кредиту по операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 199.1. статті 199 ПК України визначено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Як встановлено судом ФОП ОСОБА_3 придбано у ТзОВ "Автоконцепт" легковий автомобіль "Toyota COROLLA", вартістю 612500,00 грн., в тому числі ПДВ - 102083,33 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу № 112/2018 від 29.10.2018, реалізаційною накладною № АК00006324 від 29.10.2018, актом огляду реалізованого транспортного засобу № 5077/18/000293 від 29.10.2018, платіжним дорученням № 953 від 23.10.2018 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.11.2018, д.н.з. НОМЕР_3 .

Наказом-розпорядженням ФОП ОСОБА_3 від 12.11.2018 №1 автомобіль "Toyota COROLLA", д.н.з. НОМЕР_3 надано у службове використання в господарській діяльності ОСОБА_3 , витрати на ПММ та обслуговування автомобіля здійснюються за рахунок коштів ФОП ОСОБА_3

Факт використання позивачем придбаного транспортного засобу у його господарській діяльності підтверджується наказом-розпорядження №1 від 12.11.2018 "Про використання службового автомобіля", подорожніми листами службового легкового автомобіля №01/11/2018 за період з 12.11.2018 по 30.11.2018, №01/12/2018 за період з 01.12.2018 по 31.12.2018, наказами про відрядження, тощо.

Судом також встановлено, що у зв`язку з придбанням легкового автомобіля "Toyota COROLLA" ФОП ОСОБА_3 суму ПДВ 102083,00 грн. включено до податкового кредиту жовтня 2018 року та в подальшому зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду. У листопаді 2018 року підприємцем вказану суму перенесено до рядка 16.1 декларації з ПДВ за листопад 2018 року та включено до складу податкового кредиту (р.17) декларації з ПДВ за листопад 2018 року, що відображено в акті перевірки.

Придбання позивачем як фізичною особою-підприємцем транспортного засобу підтверджено відповідними первинними документами, які видані та заповнені відповідно до вимог чинного законодавства.

Зазначені докази використання придбаного транспортного засобу у господарській діяльності позивача ГУ ДФС у Волинській області не спростовані.

Як вбачається з матеріалів справи, придбання позивачем автомобіля марки "Toyota COROLLA" зумовлено необхідністю використання його в господарській діяльності, а саме для відряджень директора та інших осіб, поставки запчастин.

Судом встановлено, що відповідно до Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 вказаний автомобіль зареєстровано не на фізичну особа, а на фізичну особу-підприємця.

Оплата за нього проведена саме з рахунків ФОП ОСОБА_3 , а не фізичної особи, всі подальші витрати пов`язанні з експлуатацією вказаного автомобіля також несе ФОП ОСОБА_3

Тобто зазначені документи, які містяться в матеріалах справи дають підстави суду вважати, що вказаний автомобіль придбавався та використовується у її господарській діяльності.

Те, що основним видом діяльності підприємця є міжнародні вантажні перевезення не свідчить про те, що легковий автомобіль не може використовуватися у господарській діяльності, оскільки обслуговування діяльності підприємства потребує здійснення інших функцій не пов`язаних із основним видом діяльності але таким, що входить до господарської діяльності особи, підприємства.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що в ході проведення перевірки, під час судового розгляду справи, доказів про те, що вказаний автомобіль використовувався позивачем у власних цілях чи для інших потреб відповідачем не надано та не наведено про цей факт і в акті перевірки.

Отже, враховуючи вищевикладене ФОП ОСОБА_3 дотримані вимоги податкового законодавства щодо включення сплаченого ПДВ до податкового кредиту у листопаді 2018 року за операцією з придбання транспортного засобу.

Таким чином, виходячи зі змісту наведених норм законодавства та враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не занижено податкові зобов`язання з ПДВ за листопад 2018 року на суму 102083,00 грн., а доводи відповідача з цього приводу повністю спростовано.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача-1 про те, що легкові автомобілі відносяться до основних засобів подвійного призначення та вони не підлягають амортизації і не можуть бути взяті на облік підприємцем в якості основних засобів, оскільки нормами статті 177 ПК України врегульовано порядок формування витрат при оподаткуванні податку на доходи фізичних осіб, а не адміністрування податку на додану вартість.

Щодо включення до складу податкового кредиту листопада 2018 року суму ПДВ 44162,09 грн. за придбане пальне в кількості 9705,72 л та жовтень 2018 року суму ПДВ 15616,95 грн. за придбане пальне в кількості 3129,64 л, то суд зазначає наступне.

З акту перевірки від 28.12.2018 № 3146/03-20-13-02/ слідую, що в ході аналізу шляхових листів та визначення правильності списання дизельного пального за відповідний період встановлено, що ФОП ОСОБА_3 надавалися послуги транспортних перевезень лише у зворотньому напрямку, проте згідно даних АРМ «Митниця» транспортними засобами, які належать позивачу надавалися послуги транспортних перевезень замовникам - ДП «Ланквітцер - Україна», ТОВ «Спарк Бізнес Груп», ДП Квеньергер Логістик Укр», ФОП ОСОБА_7 , ПП Фрігат Кар», Фіксемер Логістік, які не відображені платником у податковій звітності та не підтверджені первинними документами (не надано акти виконаних робіт, CMR, тощо).

Також з акту перевірки від 31.01.2019 № 1709/03-20-13-02/ слідує, що в ході аналізу шляхових листів встановлено, що СПД ОСОБА_3 , надавалися послуги транспортних перевезень замовникам лише у зворотньому напрямку на повернення в Україну, а саме: ТОВ «Телс Україна», Фіксемер Логістік, ФОП ОСОБА_8 , ДП «Вкенбергер Логістикс УКР», ФОп ОСОБА_14 , ТОВ «Мікос Транс-1», ТОВ «Транспортний Консалтинг» ПП «АСД-Логістік», ТзОВ Кайманн» (не надано акти виконаних робіт, CMR, тощо).

Тобто, контролюючий орган вважає, що ФОП ОСОБА_3 в листопаді 2018 року сформовано податковий кредит з придбання пального в кількості 9705,72 л, яке не використовувалось у господарській діяльності платника, належить до операцій, що не є об`єктом оподаткування на суму ПДВ 44162,09 грн. та зроблено висновок, що платником занижено суму податкових зобов`язань та завищено суму бюджетного відшкодування на 44162,09 грн., а також про те, що ФОП ОСОБА_3 в жовтні 2018 року сформовано податковий кредит з придбання пального в кількості 3129,64 л, яке не використовувалось у господарській діяльності платника та належить до операцій, що не є об`єктом оподаткування на суму ПДВ 15616,95 грн., внаслідок чого підприємцем занижено суму податкових зобов`язань та завищено суму бюджетного відшкодування на суму 15616,95 грн.

Такі висновки базуються на тому, що в ході аналізу шляхових листів та визначення правильності списання дизельного палива за відповідний період встановлено, що ФОП ОСОБА_3 надавалися послуги транспортних перевезень лише у зворотньому напрямку, проте згідно даних АРМ «Митниця» транспортними засобами, які належать позивачу надавалися послуги транспортних перевезень замовникам, які не відображені платником у податковій звітності та не підтверджені первинними документами (не надано акти виконаних робіт, СМR). Тобто, ФОП ОСОБА_3 при здійсненні міжнародних перевезень списано пальне, яке не використовувалось при здійсненні господарської діяльності платника.

Такі твердження контролюючого органу є безпідставними, з огляду на таке.

Судом встановлено, що основним та фактичним видом діяльності ФОП ОСОБА_3 є надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом. Вказане пальне придбавалося підприємцем для здійснення міжнародних перевезень, в межах укладених договорів на поставку товарів.

Із досліджених в судовому засіданні документів договорів- заявок, подорожніх листів, СMR, актів здачі-приймання товару вбачається, що перевезення вантажів в межах господарських операцій із контрагентами, які відображені в деклараціях за жовтень, листопад 2018 року та по яких відбувалося списання пального здійснювалося позивачем із пунктом завантаження на території Республіки Німеччина.

Щоб здійснити зазначене перевезення автомобіль повинен був доїхати до пункту завантаження та перевезти товар у пункт призначення на території України. Тобто, транспортні перевезення здійснювались в двох напрямках: Україна-Німеччина-Україна. Оплата за вказані перевезення включає в себе всі понесені перевізником витрати, в тому числі доїзд до пункту завантаження.

Саме в межах вказаних операцій позивачем списувалось придбане пальне, яке в подальшому було відображено в податкових деклараціях з податку на додану вартість за жовтень, листопад 2018 року.

Тому з врахуванням вищевказаного у відповідності до вимог статей 189, 197, 198 ПК України ФОП ОСОБА_3 правомірно включено вказані суми до податкового кредиту за жовтень, листопад 2018 року, а відтак не було допущено завищення суми бюджетного відшкодування за вказаний період.

Також з акту перевірки від 31.01.2019 № 1709/03-20-13-02/ слідує, що в ході аналізу шляхових листів встановлено, що СПД ОСОБА_3 , надавалися послуги транспортних перевезень лише у зворотньому напрямку, проте згідно даних АРМ «Митниця» транспортними засобами, які належать позивачу надавалися послуги транспортних перевезень з України (м. Луцьк , м. Шепетівка, м. Баранівка, м. Київ , м. Рівне) замовникам послуг ФОП ОСОБА_11 , ТОВ «Будівельно-виробнича компанія «Баранівський док», ТОВ «Новотекс-Україна», ФОП ОСОБА_12 , ПП фірма «ЕХО», ФОП ОСОБА_13 , які не відображені платником у податковій звітності та не підтверджені первинними документами (не надано акти виконаних робіт, СМR). Тобто, ФОП ОСОБА_3 при здійсненні міжнародних перевезень було списано пальне по операціях з постачання послуг, які припали на податковий період (листопад 2018 року) протягом якого відбулися події, що сталися раніше.

Однак, суд зазначає, що за наслідками цієї операції сума по придбанню та списанню пального позивачем не включалась в податкову декларацію листопада 2018 року та відповідно не включена до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, позивач до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2018 року включив суму ПДВ по придбанню запчастин та послуг в сумі 676,00 грн. Однак, як встановлено судом, підтверджуючих первинних документів щодо правомірності включення даної сум до податкового кредиту за листопад 2018 року позивачем ні в ході проведення перевірки, ні під час розгляду справи суду не надано.

Відтак, суд приходить до висновку що податкове повідомлення-рішення від 18.02.2019 № підлягає скасуванню в частині визначення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 146245,00 грн., застосування штрафних санкцій в сумі 73122,50 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач-1 як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності податкових повідомлень-рішень від 16.01.2019 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 15617 грн. та застосовано фінансову санкцію на суму 7808,50 грн. та від 18.02.2019 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 146921,00 грн. та застосовано фінансову санкцію на суму 73460,50 грн., а тому такі рішення прийняті всупереч вимогам чинного законодавства, є протиправними та підлягають скасуванню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з державного бюджету України бюджетного відшкодування в сумі 162538,00 грн., то суд зазначає наступне.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) регламентовано статтею 200 ПК України.

Згідно з приписами вказаної статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1).

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2).

Відповідно до вимог пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з пунктом 200.10 статті 200 ПК України платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Водночас пунктом 200.15 статті 200 ПК України передбачено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Відповідно до пункту 4 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26, орган ДФС вносить до Реєстру такі дані: найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу; реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування; реквізити бюджетних рахунків для перерахування бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Як передбачено пунктом 6 вказаного Порядку, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з прийняттям відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, яким суд надав правову оцінку.

В свою чергу, позивачем не доведено, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем-1, після набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, не будуть вчинені дії, в межах встановлених Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, щодо внесення до Реєстру інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків ФОП ОСОБА_3

Таким чином, зазначена позовна вимога є передчасною, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області підлягає до стягнення на користь позивача судовий розмір в розмірі 2427,93 грн., сплачений відповідно до платіжних доручень № 1552 від 06.05.2019, № 1588 від 23.05.2019 (том 1, а. с. 2, 60).

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 16.01.2019 № повністю та від 18.02.2019 № в частині визначення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 146245,00 грн. (сто сорок шість тисяч двісті сорок п`ять гривень 00 копійок), застосування штрафних санкцій в сумі 73122,50 грн. (сімдесят три тисячі сто двадцять дві гривні 50 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2427,93 грн. (дві тисячі чотириста двадцять сім гривень 93 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач-1: Головне управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Відповідач-2: Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4а, ).

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2019 року.