Справа № 640/14348/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 жовтня 2019 року № 640/14348/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомМіністерства оборони України
доДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
провизнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Міністерство оборони України (далі також - позивач, Міноборони) з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також - відповідач, Департамент ДВС), в якому просило суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову Відділу ДВС, в рамках виконавчого провадження (ВП №56786360) про накладення штрафу від 10.07.2019;

- зобов`язати Відділ ДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №56786360 у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 у справі №638/3668/17, що залишене без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. На виконання цього рішення суду Комісією Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто документи ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, що оформлене протоколом від 22.012.2019 №24. Позивач вважає, що у наведений спосіб ним було повністю виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018. У зв`язку з цим Міноборони подало до Відділу ДВС заяву від 11.03.2019 вих. №248/1831 про закінчення виконавчого провадження. Проте у порушення норм чинного законодавства державним виконавцем у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження винесена не була. Натомість, 10.07.2019 державним виконавцем прийнята постанова про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. у зв`язку з невиконанням боржником (Міноборони) рішення суду, яку позивач вважає протиправною та безпідставною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/14348/19 за вказаним позовом Міноборони та дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України

У призначених судових засіданнях 23.09.2019 та 01.10.2019 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач явку свого уповноваженого представника у призначені судові засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, та правом на подання до суду письмового відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався. Разом з тим, 01.10.2019 через канцелярію суду надав матеріали виконавчого провадження №56786360 разом із супровідним листом Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС від 30.09.2019 №20.1/56786360/17.

01.10.2019 у судовому засіданні суд, на підставі ч.3 ст.194 та ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши усні пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 у справі №638/3668/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити дії позовні вимоги були задоволені частково. А саме, визнано протиправною та скасовано оформлену п. 28 протоколу №69 від 19.08.2016 відмову Міністерства оборони України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Зобов`язано Міністерство оборони України (місцезнаходження 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6; ідентифікаційний код 00034022) повторно вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В решті позовних вимог було відмовлено.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 у справі №638/3668/17 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 залишено без задоволення, а саме рішення суду змінено з підстав та мотивів задоволення вимог ОСОБА_1 .

19.06.2018 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по зазначеній справі в частині рішення суду: «Зобов`язати Міністерство оборони України (місцезнаходження 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6; ідентифікаційний код 00034022) повторно вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.».

17.07.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявським О.А. відкрито виконавче провадження №56786360 з примусового виконання вказаного виконавчого листа №638/3668/17, виданого 19.06.2018.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018, 17.08.2018 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, що оформлено протоколом від 17.08.2018 №85 (копія витягу з такого протоколу наявна у матеріалах виконавчого провадження). З тексту витягу з протоколу від 17.08.2018 №85 вбачається, що при повторному розгляді Комісією Міноборони документів ОСОБА_1 , Комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги з наступних мотивів: «…Заявник 04.12.2002 скористався правом на одержання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням у зв`язку з втратою 50% працездатності в сумі 2 300 грн., що підтверджено довідкою Національної страхової компанії «Оранта» від 31.03.2016 №180/1. Крім того, зміна групи інвалідності у ОСОБА_1 відбулася понад дворічний термін, що згідно з ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, не дає підстави для здійснення доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності.».

У зв`язку із прийняттям Комісією Міноборони рішення, оформленого п. 15 протоколу від 17.08.2018 №85, позивач подав до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС заяву (вх. №17026-26-18 від 28.08.2018) про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі судового рішення.

Водночас, 24.09.2019 до Міністерства юстиції України від стягувача ( ОСОБА_1 ) надійшла письмова скарга від 20.09.2018, де останній посилався на обставину не виконання Міноборони рішення суду в повному обсязі та, зокрема, на те, що при повторному розгляді Комісією документів правова оцінка, надана судом у вказаному рішенні, боржником не врахована.

З огляду на це державний виконавець звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення порядку виконання виконавчого листа в частині «з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні» та, де просив роз`яснити «чи є виконанням рішення суду повторний розгляд Міністерством оборони України поданих ОСОБА_1 документів відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 прийняте Комісією рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до протоколу від 17.08.2018 №85.

Своєю ухвалою від 07.11.2018 у справі №638/3668/17 Харківський окружний адміністративний суд (що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 20.03.2019) роз`яснив, що вислів «з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні» означає, що підстави на яких ґрунтується оскаржене рішення (п. 28 протоколу №69 від 19.08.2016 Міністерства оборони України) владного органу вже були визнані судом юридично та фактично не спроможними, тому не можуть бути причиною повторної відмови у задоволенні заяви зацікавленої особи.

За наслідками отримання ухвали Харківський окружний адміністративний суд від 07.11.2018 у справі №638/3668/17 та на виконання рішень судів першої та апеляційної інстанцій по суті у даній справі, 22.02.2019 Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, знову розглянуло документи ОСОБА_1 та в черговий раз прийняло рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги. З тексту витягу з протоколу засідання комісії від 22.02.2019 №24 (пункт 12 такого протоколу) вбачається, що мотивами для прийняття такого рішення були наступні: «…оскільки причинний зв`язок інвалідності заявника не пов`язаний з військовою службою.

Пунктами 4 та 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби. Крім цього, заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини травми, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, відповідно до якого встановлено причинний зв`язок інвалідності у 2016 році.

Також п. 7 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у разі, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором. Заявник 04.12.2002 скористався правом на одержання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням у зв`язку з втратою 50% працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, яку заявник отримав у період проходження служби у підрозділах Державної пенітенціарної служби України, у сумі 2 300 грн., що підтверджено довідкою Національної страхової компанії «Оранта» від 31.03.2016 №180/1.».

12.03.2019 від Міноборони до Міністерства юстиції України надійшла заява про закінчення виконавчого провадження із доданим до нього витягом з протоколу засідання комісії від 22.02.2019 №24.

За наслідками опрацювання вказаної заяви боржника від 11.03.2019 старшим державним виконавцем були складені акти державного виконавця від 10.07.2019 та від 20.08.2019, а також прийняті постанови від 10.07.2019 і від 20.08.2019 про накладення штрафу ВП №56786360, згідно якої державний виконавець наклав на Міноборони штрафи у сумах 5 100 грн. та 10 200 грн. за невиконання останнім рішення суду. Крім того, старшим державним виконавцем скеровано до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві письмове повідомлення (вих. 20.1/56786360/17 від 26.09.2019) про вчинення кримінального правопорушення, що полягає у невиконанні боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем до цього строк.

Як вбачається з текстів актів державного виконавця та постанов про накладення штрафу, старший державний виконавець дійшов висновків, що станом на 10.07.2019 та 20.08.2019 боржник не повідомив Відділ про вжитті дії щодо вирішення питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. При цьому, державний виконавець розцінив наданий Міноборони протокол засідання комісії Міністерства від 22.02.2019 №24 щодо відмови у призначені стягувачу одноразової грошової допомоги таким, що не підтверджує обставину фактичного виконання в повному обсязі рішення суду.

Суд також встановив, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 у справі №638/366/17 (що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 10.09.2019) відмовлено у задоволенні заяви Міноборони про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Станом на 03.10.2019 за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження (доступ до якого надано на офіційному сайті Міністерства юстиції України за наступним посиланням: https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) виконавче провадження №56786360 значиться відкритим.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормами ст. 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно норм ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець також зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.п. 1, 10, 16 і 22 ч. 3 цієї ж статті Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що чинним законодавством на державного виконавця покладено обов`язок щодо вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також наділено повноваженнями стосовно накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Абзацом 1 ч. 6 ст. 26 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, нормами ст. 63 цього ж Закону передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши наявні у справі матеріали суд встановив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 у справі №638/3668/17 Міноборони зобов`язано повторно вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням останньому інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. При цьому, оскільки підстави та мотиви, шо наведені в такому рішенні суду першої інстанції від 06.02.2018 були змінені постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018, то при виконанні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 у справі №638/3668/17 боржник мав керуватися правовою позицією Харківського апеляційного адміністративного суду (про що безпосередньо зазначив Харківський окружний адміністративний суд в тексті своєї ухвали з питання роз`яснення судового рішення від 07.11.2018 у справі №638/3668/17).

З витягу з протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22.02.2019 №24, затвердженого 25.02.2019 міністром, вбачається, що на виконання вказаних вище рішень судів першої та апеляційної інстанцій у справі №638/366/17 боржником (позивачем у даній справі) було прийнято рішення про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 вказаної грошової допомоги. Мотивами для прийняття такого рішення стали: неподання заявником документу, що свідчить про причини та обставини травми, та відповідно до якого встановлено причинний зв`язок інвалідності у 2016 році; те, що 04.12.2002 заявник скористався правом на одержання страхової суми за державним обов`язковим страхуванням у зв`язку з втратою 50% працездатності.

З цього приводу суд зазначає, що згідно з ч. 1 - 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також в силу положень ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Аналізуючи змісти Витягу з протоколу від 22.02.2019, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2018 (в редакції змін згідно з постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018) суд встановив, що оцінка законності та обґрунтованості одного з мотивів для відмови 22.02.2019 у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги (а саме обставини отримання заявником первісно страхової суми по державному обов`язковому особистому страхуванню військовослужбовців) вже була надана в тексті постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2018 та відхилена таким судом як незаконна підстава для відмови у призначенні та виплаті колишньому військовослужбовцю грошової допомоги.

Що стосується іншого мотиву (відсутності документів, що підтверджують причинний зв`язок інвалідності із військовою службою), наведеного в тексті п. 12 протоколу засіданні комісії від 22.02.2019 №24, то суд оцінює його критично, оскільки як на момент первісного (19.08.2016), так повторного (17.08.2018) розгляду документів заявника ОСОБА_1 для вирішення питання про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, а також в ході судового розгляду справи №638/3668/17 Міноборони взагалі не посилалося на вказану обставину. Також про наявність даної обставини як перешкоди для виконання рішення суду боржник (Міноборони) державного виконавця окремо не повідомляло.

Крім того, у тексті своєї ухвали від 10.09.2019 з питання визнання виконавчого листа таким, що не піддягає виконанню, Харківський окружний адміністративний суд відзначив, що «обставина пов`язаності інвалідності із проходженням заявником військової служби підтверджується приєднаними до справи документами, Міністерством не оскаржується, адже заявник проходив військову службу у якості кадрового офіцера та офіцера за контрактом (а не військовослужбовця дійсної строкової служби за призовом».

Таким чином, з огляду на наведені обставини суд приходить до висновків, що позивачем рішення суду у справі №638/3668/17 фактично не було виконано, а про існування будь-яких поважних причин його невиконання Міноборони державного виконавця у встановлений для виконання рішення суду строк не повідомляло. Як наслідок, суд приходить до висновку про правомірність постанови старшого державного виконавця Валявської О.А. про накладення штрафу від 10.07.2019 та про відсутність правових підстав у державного виконавця для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №56786360 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі за наслідками отримання від Міноборони заяви від 11.03.2019 про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 250, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Міністерства оборони України (, адреса місцезнаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених ст. 272 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок