Справа № 448/1579/19
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер:448/1579/19
Провадження № 2-а/448/174/19
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2019 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Керницькій Л.М.,

за участю представника позивача Піх М.М.,

відповідача ОСОБА_1

та перекладача Романів Х.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про примусове видворення іноземця за межі території України, а також про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Вавринюк В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), відповідач у справі, був затриманий 14.08.2019р. о 07.35 год. прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Сянки» на напрямку 299 прикордонного знаку на території Турківського району Львівської області за спробу незаконного, поза пунктом пропуску, перетину державного кордону з України до Республіки Польща спільно з іншим нелегальним мігрантом.

Вказує, що за зазначені протиправні дії постановою Турківського районного суду Львівської області відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Зазначає, що 15.08.2019р. Мостиським районним судом Львівської області прийнято рішення, яким ухвалено затримати відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців з моменту затримання, починаючи з 14.08.2019року.

Стверджує, що під час перебування у спец приміщенні для ВМС «Смільниця» Мостиського прикордонного загону відповідач звернувся до представників Держприкордонслужби із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, а 04.09.2019р. такий звернувся до представників Державної прикордонної служби з заявою про відмову в отриманні статусу біженця.

Покликається на те, що за інформацією, яка надійшла з ГУ ДМС України у Львівській області, заява громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, - залишена без розгляду.

Стверджує, що у відповідача відсутній документ, що дає право на перетин державного кордону України; позивачем вжито заходів для ідентифікації відповідача, в тому числі до Мостиського прикордонного загону 25.09.2019р. було здійснено візит представником Посольства Індії в Україні з метою здійснення заходів щодо його ідентифікації; 26.09.2019р. начальником Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі території України, однак відповідач відмовився виконувати таке з огляду на відсутність документів на право перетину державного кордону України та відсутність коштів для повернення до країни походження. Вважає, що відповідач не зможе самостійно виконати зазначене рішення, а ухилятиметься від виконання такого.

З огляду на вищенаведені обставини, зокрема те, що відповідач вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України, такий не може виконати рішення про його (відповідача) примусове повернення, у нього відсутні документи на перетин державного кордону, використав Україну як транзитну державу на шляху незаконного потрапляння до країн ЄС, на території України перебуває нелегально, у нього відсутні джерела для заробітку та проживання в Україні, не володіє українською мовою, просить суд постановити рішення про примусове видворення відповідача за межі території України. Крім того просить суд затримати відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ст.289 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача Піх М .М . підтримала позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Крім того, зазначила, що міграційною службою прийнято рішення про залишення без розгляду заяви відповідача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; особа відповідача на даний час не ідентифікована, позивачем вживаються заходи для ідентифікації особи відповідача. Просила суд примусово видворити відповідача за межі території України, а також затримати його з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову не заперечив. Підтвердив, що на даний час у нього відсутні документи, що посвідчують особу, документи на право перебування в Україні та документи, які дають право на перетин державного кордону України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що особа яка ідентифікувала себе як громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель Республіки Індія, - відповідач у справі, незаконно потрапив на територію України із території Російської Федерації.

В подальшому, відповідач, перебуваючи на території України, 14.08.2019 року о 07год. 35хв. намагався, спільно із іншим громадянином Республіки Індія ОСОБА_2 , незаконно в пішому порядку перетнути державний кордон України з Республікою Польща поза пунктом пропуску на напрямку 299 прикордонного знаку, що на території Турківського району Львівської області та був затриманий прикордонним нарядом від Відділу прикордонної служби «Сянки» Мостиського прикордонного загону.

Постановою судді Турківського районного суду Львівської області від 15.08.2019 року відповідача визнано винуватим у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

14.08.2019 року під час перебування в спецприміщенні для ВПС «Смільниця» Мостиського прикордонного загону відповідач звернувся до представників Держприкордонслужби із заявою про отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні. Дану заяву направлено для розгляду на адресу ГУ ДМС України у Львівській області.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 15.08.2019р. ухвалено затримати відповідача до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців з моменту затримання, починаючи з 14.08.2019року.

04.09.2019р. відповідач під час утримання в пункті тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону звернувся до представників Державної прикордонної служби з заявою про відмову в отриманні статусу біженця.

За інформацією, яка надійшла з ГУ ДМС України у Львівській області, заява відповідача - громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 15.08.2019р. №21/5522 - залишена без розгляду.

25.09.2019р. було здійснено візит представником Посольства Індії в Україні до пункту тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону з метою здійснення заходів щодо ідентифікації відповідача.

26.09.2019 року на підставі ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" начальником відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України, затверджене начальником Мостиського прикордонного загону, яким зобов`язано відповідача покинути територію України у термін до 28.09.2019 року.

Вказане рішення про примусове повернення було вручено відповідачу та такий відмовився його виконувати у зв`язку із відсутністю грошових коштів та документів на перетин державного кордону України.

Судом встановлено, що у відповідача відсутні документи, що посвідчують його особу та документи для перетину державного кордону України, відсутні документи, які дають право законно перебувати на території України, такий не має родинних зв`язків на території України, не володіє українською (російською) мовами, у нього відсутні джерела для заробітку та проживання в Україні.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: постановою судді Турківського районного суду Львівської області від 15.08.2019року; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 15.08.2019р.; копією листа-повідомлення Мостиського прикордонного загону від 04.09.2019р. №21/5975, адресованого Головному управлінню ДМС України у Львівській області про факт звернення громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 до представників Державної прикордонної служби з заявою про відмову в отриманні статусу біженця; копією повідомлення Головного управління ДМС України у Львівській області від 19.09.2019р. про залишення без розгляду заяви громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 15.08.2019р. №21/5522; копією вхідної телеграми №477 про візит консула до МТТ Мостиського прикордонного загону; копією рішення про примусове повернення відповідача за межі України та іншими матеріалами справи.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.7 ст.5 КАС України іноземці, особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (зі змінами та доповненнями; надалі - Закон №3773-VI).

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Згідно частин 1-5 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення;

наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави;

якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію;

якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду,- до набрання рішенням суду законної сили.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем із процедурою видворення іноземця.

Згідно з ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з положеннями ч.ч.11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оскільки приписи ст.289 КАС України є спеціальними по відношенню до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше, ніж зазначений Закон, тому у випадку, що розглядається, стаття 289 КАС України є пріоритетною у застосуванні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

У даному випадку фактичні обставини справи розцінюються судом як такі, що унеможливлюють ідентифікацію іноземця чи особу без громадянства, оскільки у відповідача відсутні документи, що посвідчують його особу, а особа відповідача ідентифікована зі слів самого відповідача, позивачем не надано суду відомостей щодо звернення з відповідним запитом про отримання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Органом охорони державного кордону на даний час проводиться процедура ідентифікації відповідача, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань, за відсутності в останнього документа, що дає право на виїзд з України.

Разом з тим, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

З урахування вищевказаних підстав, позовні вимоги в частині примусового видворення відповідача не підлягають до задоволення, у зв`язку з їх передчасністю.

Однак слід зазначити, що враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити ідентифікацію відповідача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині затримання відповідача з метою його ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 241, 244-246, 288, 289 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Затримати особу, яка ідентифікувала себе як громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 (ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.289, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів (підрозділів) охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Мостиський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: вул.Я.Мудрого, 113, м.Мостиська, Львівська область, .

Відповідач: особа, яка ідентифікувала себе як громадянин Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель Республіки Індія.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.В.Кічак