Справа № 520/4365/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 р.Справа № 520/4365/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2019, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 04.06.19 по справі № 520/4365/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про визнання нечинною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області про скасування постанови Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.03.2019 № ХК4233/297/3НД/АВ/П/ТД-ФС.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпраці у Харківській області від 18.01.2019 №01.01-07/132 в частині призначення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування стосовно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ).

Визнано протиправними дії Головного управління Держпраці у Харківській області з приводу проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування стосовно Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на підставі наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 18.01.2019 №01.01-07/132.

Визнано протиправним та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.03.2019 №ХК4233/297/3НД/АВ/П/ТД-ФС.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що посилання суду першої інстанції на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 суперечить ст. 58 Конституції України та не створює жодних правових наслідків для інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , оскільки було проведено в період коли Порядок № 295 був чинний. Стверджує, що правовою підставою проведення інспекційного відвідування є підпункт 4 пункту 5 Порядку №295, а саме: повідомлення правоохоронних органів про порушення законодавства про працю у виді листа старшого слідчого СВ Слобідського відділу поліції ТУ НП в Харківській області №62/0781/7 від 18.01.2019. У зв`язку з цим, вважає помилковим висновок суду про те, що підставою проведення інспекційного відвідування є ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 по справі №641/9373/18.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач вказав, що в апеляційній скарзі взагалі не спростовує висновок суду першої інстанції, що при проведенні слідчих дій його співробітники могли лише виступати як спеціалісти (відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК Ук4раїни), а не як суб`єкти реалізації владних управлінських повноважень щодо заходів державного нагляду (контролю).

Представник позивача ОСОБА_10 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача Гончаренко А.С. в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 18.01.2019 №62/0781/7 Головним управління Держпраці у Харківській області отримано лист старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області щодо порушень законодавства про працю, встановлених в рамках кримінального провадження № 0000781, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 Кримінального кодексу України (порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою).

Також у вказаному листі старший слідчий СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з посиланням на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 по справі №641/9373/18 порушив питання про виділення працівника Управління для участі в обшуку (а.с. 68).

18.01.2019 Головним управлінням Держпраці у Харківській області видано наказ №01.01-07/132 з приводу проведення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування стосовно ТОВ "Клеріті", ФОП ОСОБА_1 . Підстава: п. 5.4 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, лист старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області від 18.01.2019 № 62/0781/7 (а.с. 69, 69 зворот).

18.01.2019 працівниками Управління було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненадання необхідних документів (а.с. 72-73). В той же день відповідачем була складена вимога №ХК4233/297/ПД з приводу надання підприємцем усіх документів про організацію та провадження діяльності у період 2017-2018 рр.

28.01.2019 працівниками Управління було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненадання необхідних документів (а.с. 77-78). В той же день відповідачем була складена вимога №ХК4233/297/ПД з приводу надання підприємцем усіх документів про організацію та провадження діяльності у період 2017-2018 рр. (а.с.79-80).

04.02.2019 працівниками Управління було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку з ненадання необхідних документів (а.с. 81-82 зворот).

Актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ХК4233/297/3НД/АВ від 08 лютого 2019 року, зафіксоване порушення ч. 1, ч. 3 статті 24 Кодексу законів про працю України в частині того, що ФОП ОСОБА_1 допущено 6 працівників ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вказаного Акту від 08.02.2019 Головним управління Держпраці у Харківській області винесено Припис про усунення виявлених порушень № ХК4233/297/3НД/АВ від 08.02.2019, а також постанову про накладення штрафу від 01.03.2019 № ХК4233/297/3НД/АВ, якою вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 751 140 грн.

Не погодившись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про його оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з п. 4 ст. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням суду про порушення законодавства про працю. У ході розгляду справи відповідачем не подано до суду жодного рішення суду, яке б надавало підстави для проведення заходу позапланового державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування стосовно саме заявника. Отримавши ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 по справі №641/9373/18, відповідач кваліфікував таке рішення суду як дозвіл на проведення інспекційного відвідування, хоча насправді судовий акт стосувався виключно дозволу на проведення обшуку як слідчої дії.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 95 від 11.02.2015 "Про затвердження Положення про Державну службу України" державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно до п.п.6 п. 4 згаданої вище постанови Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема: державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

У відповідності до ст. 7 згаданої вище постанови Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема,

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Пунктом 2 постанови № 295 від 26.04.2017 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю" ( наразі є нечинною, в редакції станом на 18.01.2019, надалі за текстом - Порядок № 295) державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 зазначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Колегія суддів вважає помилковими посилання суду першої інстанції на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", як на підставу незаконності проведення інспекційного відвідування, з огляду на таке.

26 квітня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яка набрала чинності 16 травня 2017 року (публікація в Урядовому кур`єрі від 16 травня 2017 року №88 та в Офіційному віснику України від 16 травня 2017 року №38, сторінка 100, стаття 1205, код 85876/2017).

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", набрала законної сили з дати її прийняття, тобто з 14.05.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, ураховуючи наведені вище приписи КАС України, колегія суддів зазначає що, станом на момент здійснення інспекційного відвідування позивача та винесення оскарженої постанови про накладення штрафу, Порядок № 295 був чинним, а тому обставини викладені в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду, яка набрала законної сили лише у травні 2019 року, до спірних правовідносин наразі застосовуватись не можуть.

Так само безпідставним є посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що відсутність погодження Державної регуляторної служби зобов`язує орган юстиції не пізніще десяти днів скасувати прийняте рішення про державну реєстрацію цього регуляторного акта, що підтверджує протиправність дій відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відсутність погодження Державної регуляторної служби проекту нормативно-правового акту (Порядку № 295) слугувало підставою для визнання вказаного Порядку протиправним та нечинним у судовому порядку, що зумовлює неможливість після набрання рішенням законної сили (14.05.2019) для посадових осіб Держпраці проводити інспекційні відвідування за нормами цього Порядку. Водночас судом апеляційної інстанції не встановлено факту прийняття рішення органом юстиції про скасування державної реєстрації Порядку № 295, так само не надано таких доказів позивачем.

Отже, колегія суддів уважає, що до спірних правовідносин, які виникла до моменту визнання нечинними приписів Порядку № 295, повинні застосовуватися норми цього Порядку, зокрема щодо підстав і порядку проведення інспекційного відвідування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для проведення інспекційного відвідування, позаяк ухвала суду про проведення обшуку не може кваліфікуватися як рішення суду, яким встановлено порушення норм трудового законодавства саме з боку позивача.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим.

Так, пунктом 2 Порядку № 295 чітко визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, а пп. 4 п. 5 Порядку № 295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

З логічного та граматичного тлумачення приписів пп. 4 п. 5 Порядку № 295, зокрема враховуючи наявність розділового знаку між двома іменниками, вбачається, що підставою для проведення інспекційного відвідування може бути як рішення суду, так окремо і повідомлення правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.

Отже, колегія суддів вважає, що повідомлення правоохоронних органів про виявлені порушення законодавства про працю, є окремою підставою для видання наказу про проведення перевірки органами Держпраці.

Як вбачається з матеріалів справи, інспекційне відвідування позивача було здійснено на підставі направлення від 18.01.2019 № 01.01.-934/02.03/254, оформленого наказом від 18.01.2019 № 01.01-07/132, виданого внаслідок отриманої від старшого слідчого СВ Слобідського відділу поліції ТУ НП в Харківській області інформації.

Підставою проведення інспекційного відвідування є підпункт 4 пункту 5 Порядку №295, лист старшого слідчого СВ Слобідського відділу поліції ТУ НП в Харківській області №62/0781/7 від 18.01.2019 (вх. №26/069 від 18.01.2019).

Відповідно до вище зазначеного листа старшого слідчого СВ Слобідського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області капітан поліції Томенко Н.С. зазначила, що "у органу досудового розслідування є підстави вважати, що підприємства та фізичні особи-підприємці, які виступають орендарями або використовують приміщення, можуть використовувати працю своїх працівників без оформлення трудових договорів".

В той же час ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 по справі №641/9373/18 старшому слідчому слідчого відділу Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській області було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у приміщеннях, котрі є власністю: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради з метою відшукання та вилучення станку і документації на обладнання (а.с. 42-46).

Листом від 18.01.2019 №62/0781/7 старший слідчий СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області з посиланням на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 по справі №641/9373/18 порушив питання про виділення працівника Управління для участі в обшуку (а.с. 68).

Тобто в цьому випадку посадова особа органів Держпраці приймала участь у проведенні обшуку як спеціаліст відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК, що в свою чергу не нівелювало її право на проведення інспекційного відвідування за наявності дотримання порядку та підстав його призначення у виді належним чином оформленого наказу про призначення перевірки та направлення на проведення інспекційного відвідування.

Отже, правовими підставами для призначення заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування у даному конкретному випадку є повідомлення - лист від 18.01.2019 №62/0781/7 старшого слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області про виявлення порушення норм законодавства про працю, а не ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.12.2018 по справі №641/9373/18, як помилково зазначив суд першої інстанції.

Згідно п.6 Порядку № 295 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю. Документи, отримані під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, що містять інформацію про порушення об`єктом відвідування, вимог законодавства про працю, долучаються до матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Наведені вище положення Порядку № 295 свідчать, що Держпраці для виконання покладених на неї завдань (п.6 Положення про Державну службу України з питань праці затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96), має право проводити перевірки без попереднього повідомлення об`єкта відвідування, і витребувати у останнього інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування є правом, а не обов`язком відповідача по цій справі, який має діяти на власний розсуд при витребуванні у об`єкта відвідування документів "якщо це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню".

Враховуючи наведене, судова колегія вважає доводи позивача про порушення відповідачем порядку проведення та оформлення результатів інспекційного відвідування, які були прийняті до уваги судом першої інстанції - необґрунтованими та безпідставними, і, як наслідок, оформлений відповідачем акт інспекційного відвідування є таким, що відповідає нормам чинного законодавства, а оскаржувана у цій справі постанова, яка прийнята з урахуванням зафіксованих в цьому Акті порушень, є законною та обгрунтованою.

До наведених висновків про законність та обгрунтованість оскаржуваної позивачем у цій справі постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 № ХК4233/297/3НД/АВ, апеляційний суд дійшов також з урахуванням доведеності матеріалами справи виявлених під час інспекційного відвідування порушень позивачем положень ст. 24 КЗпП України, зокрема допуску до роботи без укладення трудового договору та повідомлення відповідного органу про прийняття на роботу 6 (шістьох) осіб, на що суд першої інстанції не звернув уваги, фактично самоусунувшись від з`ясування обставин спору.

Так, в матеріалах справи наявні пояснення шістьох осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили наявність усних домовленостей про виконання трудових функцій у сфері надання поліграфічних послуг. Оскільки підприємницька діяльність позивача пов`язана з наданням поліграфічних послуг, в орендованих приміщеннях за адресою АДРЕСА_2 , де відбулося інспекційне відвідування, інших суб`єктів підприємницької діяльності не має, колегія суддів дійшла висновку, що саме позивачем було допущено до роботи вказаних вище осіб з порушенням порядку, передбаченого ст. 24 КЗпП України.

Окрім іншого, позивачем до матеріалів справи долучено копії договорів підряду, з яких вбачається, що станом на 18.01.2019 вказані вище особи мали цивільно-правові відносини з позивачем, тобто фактично позивач визнав, що саме ці особи в момент проведення інспекційного відвідування 18.01.2019 були присутні на робочому місці в друкарні за адресою: АДРЕСА_1. Тобто посилання позивача на те, що з цими особами укладено цивільно - правові договори одночасно спростовують його посилання на наявність трудових відносин цих осіб з іншим суб`єктом господарювання, що знаходиться за вказаною вище адресою.

Колегія суддів зазначає, що надані цивільно-правові договори, які укладені позивачем із фізичними особами, не містять ані виду робіт, які підлягають виконанню, ані їх обсягів, ані строку та порядку їх виконання, не визначено за рахунок яких матеріалів вони виконуються та хто має зберігати їх результати, відсутні акти виконаних робіт.

Водночас, вищевказані особи фактично виконували посадові обов`язки таких найманих працівників, як машиніст станків, сторож, менеджер з постачання, брошурувальник, друкар, різноробочий, що встановлено відповідачем, підтверджено письмовими поясненнями цих осіб та не спростовано позивачем.

Вказане вище у поєднанні з тим, що з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в подальшому після початку проведення інспекційного відвідування укладено трудові договори, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наказів про прийняття на роботу, сформувало у суду апеляційної інстанції переконання того, що в даному випадку відбувалося приховування трудових відносин між позивачем та шістьма працівниками.

Також колегія суддів уважає безпідставним урахування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.10.2018 по справі № 805/3137/17а (провадження №К/9901/1072/17), адже у справі № 805/3137/17 предмет позову, встановлені судами обставини та зумовлене ними нормативно-правове обгрунтування спірних правовідносин значно відрізняються від тих, що встановлені у справі, що розглядається.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки перевіряючих щодо допуску позивачем ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до роботи без укладання з останніми в установленому законом порядку трудових договорів, а тому припис відповідача про усунення встановлених порушень та постанова про накладення на позивача штрафу є правомірними, суб`єкт владних повноважень при їх складенні та прийнятті діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність порушень прав позивача, які потребують судового захисту, внаслідок чого не погоджується із висновком суду першої інстанції про достатніх правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції повність або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки суд першої інстанції належним чином не проаналізував обставини виявлені в ході перевірки порушень, що стали підставою для висновку про наявність порушень трудового законодавства, та не надав належної оцінки нормам права, якими врегульовані діяльність відповідача, що стало підставою для необґрунтованого висновку про незаконність оскаржуваних постанов, судова колегія визнає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти у справі нову постанову про відмову у задоволені вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 по справі № 520/4365/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 07.10.2019.