Справа № 583/3338/19
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 р. Справа № 583/3338/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кудіна Олександра Михайловича на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області (головуючий суддя І інстанції Соколова Н.О.) від 30.08.2019 року (повний текст ухвали складено 30.08.2019 р.) по справі №583/3338/19

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області сержанта поліції Красулі Лілії Вікторівни

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Кудін Олександр Михайлович, звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області сержанта поліції Красулі Лілії Вікторівни, в якому скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1341682 від 19.07.2019 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) та накладення стягнення у виді штрафу розміром 340 грн., а провадження у справі закрити. У позовній заяві також просив поновити йому пропущений строк для звернення до суду.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.08.2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду на 21.08.2019.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.08.2019 відмолено позивачу в задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Адміністративний позов залишено без руху.

29.08.2019 року представник позивача надав заяву, в якій просив поновити строк для оскарження постанови.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.08.2019 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із судовим рішенням, представник позивача - адвокат Кудін О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.08.2019 року та ухвалити нове судове рішення, скасувавши як незаконну постанову відповідача.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про пропуск позивачем встановленого строку звернення до суду.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у спосіб та строки, з урахуванням особливостей розгляду справи даної категорії, визначених ст.268 КАС України.

Враховуючи факт належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, скорочений термін розгляду справ вказаної категорії, положення ч. 3 ст. 268 КАС України, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтю 286 КАС України.

Положеннями частини другої вищезазначеної статті встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частиною 3 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 124 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не зайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З наведених норм слідує, що суд, який вирішує публічно-правовий спір, повинен перевірити коли саме дізнався позивач про порушення своїх прав, чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2019 року поліцейською роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області сержантом поліції Красулею Л.В. винесена постанова серії ДПО18 № 799052 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Копію вказаної постанови отримано позивачем того ж дня.

Із адміністративним позовом представник позивача звернувся 08.08.2019 року, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку звернення до суду представник позивача зазначив, що позивач, через відсутність коштів на правничу допомогу, а також перебуваючи в статусі як соціальний опікун з низьким рівнем доходів, звернувся до центру надання безоплатної вторинної правничої допомоги. Однак, оскільки вручена позивачу копія оскаржуваної постанови виявилася непридатною для читання, що позбавляло можливості підготувати позовну заяву, позивач був змушений звернутись до УПГІ в Сумській області і отримати якісну копію. Після отримання якісної копії оскаржуваної постанови представником позивача було складено позовну заяву та подано її до суду.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У пунктах 1, 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп, у абзаці 7 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012, Суд зазначав, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Європейської Конвенції з прав людини закріплює право на справедливий суд. Частиною першою вказаної статті встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

У рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2011 року у справі "Мушта проти України" (Заява № 8863/06), зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У справі "Delcourt v. Belgium" Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі "Bellet v. Fгаnсе" Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги незначний пропуск строку звернення до суду та враховуючи вказані представником позивача підстави, колегія суддів дійшла висновку, що строк був пропущений позивачем з поважних причин.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про залишення без розгляду адміністративного позову є помилковими.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (ст. 320 КАС України).

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням вимог процесуального права, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.312 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про передачу справи на розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кудіна Олександра Михайловича задовольнити.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.08.2019 року по справі №583/3338/19 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області сержанта поліції Красулі Лілії Вікторівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Донець Л.О. Гуцал М.І.
Повний текст постанови виготовлений 07.10.2019 року.