Справа № 160/8560/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8560/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року (суддя Олійник В.М., повний текст складено 06.05.2019р.) по справі №160/8560/18 за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства Актабанк ОСОБА_2, відповідача-2: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ Актабанк ОСОБА_2 щодо визначення активом ПАТ "Актабанк", а саме права вимоги в сумі 161 350,82 грн. за Договором (№156856) про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № 3513 від 02.09.2013 р., укладеним між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) таким, що підлягає продажу на відкритих торгах;

визнати протиправним та скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №5528 від 26.12.2017 року Про затвердження умов продажу активів ПАТ Актабанк в частині визначення активів ПАТ "Актабанк", а саме права вимоги в сумі 161 350,82 грн. за Договором (№156856) про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку №3513 від 02.09.2013 р., укладеним між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) таким, що підлягає продажу на відкритих торгах 15.03.2018 року, лот № F28GL8244.

В обгрунтування заявлених вимог посилалась на те, що дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ Актабанк та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №5528 від 26.12.2017р. Про затвердження умов продажу активів ПАТ Актабанк в частині визначення активів ПАТ "Актабанк" права вимоги за кредитним договором №156856 від 02.09.2013р. про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № 3513, укладеними між ПАТ "Актабанк" та ОСОБА_1, такими, що підлягають продажу на відкритих торгах, незаконними, оскільки право вимоги за кредитним договором, яке вже було реалізовано

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Актабанк шляхом звернення до суду, в частині стягнутої суми заборгованості не може окремо від даної суми повторно розглядатися як актив банку, що підлягає продажу на відкритих торгах.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що оскільки права вимоги відносяться до майна та є обєктом права власності кредитора згідно зі ст. 190 ЦК України, вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з комплексного аналізу ст ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України заміна кредитора в зобовязанні, в тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобовязання на боці кредитора і вказане не призводить до порушення прав боржника.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, а провадження у справі закрити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції розгляду спір, який не є публічно-правовим спором та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки цей спір не стосується владних управлінських функцій відповідачів та не свідчить про порушення прав позивачки саме у публічно-правових відносинах.

У відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та третя особа просять рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 31 травня 2012 року між ОСОБА_1 - позивачем та ПАТ Актабанк було укладено Договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 156856, відповідно до п. 1.1. якого Банк відкриває Клієнту картковий рахунок № 3513.

02 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Актабанк" укладено Договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № 3513, відповідно до умов якого Банк на поточний рахунок Клієнта № 3513 встановлює кредитний ліміт (далі - Овердрафт) в сумі 80000,00 грн. (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року по справі № 201/8772/15-ц за позовом ПАТ "Актабанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ "Актабанк" задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість станом на 28 квітня 2015 року в розмірі 78 628, 45 грн., із яких заборгованість по тілу кредиту - 58529,98 грн.; по відсоткам - 17991,39 грн.; штраф - 2107,07 грн.

На підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року по справі №201/8772/15-ц 09.09.2015 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з позивача заборгованості за договором №3513 в розмір 78628,45 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 16.09.2014 № 576 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Актабанк до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014 № 90 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Актабанк, згідно з яким з 17.09.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 2217 від 31 травня 2017 р. про зміну уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження ліквідатора ПАТ Актабанк.

23.03.2018 між ПАТ "Актабанк" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір № 2 про відступлення права вимоги (далі Договір№2), відповідно до умов якого ПАТ Актабанк відступає шляхом продажу ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів належні Банку, а ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обовязки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору № 2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів набуло права грошової вимоги до 10640 боржників, в тому числі і до позивача за договором № 156856, укладеним з ПАТ "Актабанк" в сумі 161350,82 грн., з яких:

- 58529,98 грн. - заборгованість за основним боргом;

- 102820,84 грн. - заборгованість за процентами.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що переданий на вирішення суду спір є справою адміністративної юрисдикції.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено поняття публічно-правового спору це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

У свою чергу, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Як свідчать встановлені обставини у цій справі, спірні відносини між сторонами не мають ознак публічно-правового спору, оскільки такі відносини виникли не між учасниками публічно-правових відносин, а характер цих відносин свідчить про наявність приватноправового спору, який полягає у захисті позивачем свого майнового інтересу.

Частиною третьої статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційній і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом шостим статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно із статтею 77 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у межах ліквідації банку, виконує функції ліквідатора.

Аналіз положень наведених Законів дозволяє дійти висновку, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб'єктом як публічно-правових, так і приватноправових правовідносин. При цьому в приватноправових відносинах, якими є здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже у спірному випадку Фонд гарантування, який виконує покладені на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку, не може бути визнаний субєктом владних повноважень у розумінні ст..4 КАС України.

У свою чергу, п.17 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Отже, уповноважена особа Фонду фактично є представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб який, як зазначено вище, у межах ліквідації банку, виконує функції ліквідатора.

Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, який стосується майнового інтересу позивача, не можливо стверджувати про те, що відповідачі у спірних відносинах здійснювали владні управлінські функції по відношенню до позивача, які б характеризували відповідачів, як субєктів владних повноважень.

Отже, спір у цій справі не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а випливає із захисту позивачем своїх майнових прав, тобто захисту права цивільного, а відповідачі у справі не є субєктами владних повноважень.

Частиною 1 ст.319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обовязковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, рішення суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, розяснивши позивачу його право на звернення з позовом в порядку господарського судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.315, ст.ст. 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року по справі №160/8560/18 скасувати, провадження в адміністративній справі закрити.

Розяснити позивачу його право на звернення з позовом в порядку господарського судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Вступна та резолютивна частини проголошенні 03.10 2019р.

Повний текст постанови складено 04.10.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк