Справа № 640/14073/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Степанюка А.Г.,

Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго», про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла заява Комунального підприємства «Харківводоканал» про забезпечення позову до подання позовної заяви Комунального підприємства «Харківводоканал» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго», в якій заявник просив зупинити дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.07.2019 № 1411 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП «НЕК «Укренерго».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Комунальне підприємство «Харківводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 та прийняти нову постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представник Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

У судове засідання представник апелянта не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Протокольною ухвалою суду допущено заміну третьої особи - Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» його правонаступником - Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернуло увагу на таке.

Комунальне підприємство «Харківводоканал» є єдиним підприємством водопостачання та водовідведення міста Харкова та 52 населених пунктів Харківської області, підприємством життєзабезпечення та стратегічного призначення.

30.01.2019 між Комунальним підприємством «Харківводоканал» та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» укладений договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0463-02024, який вказує на те, що останній є споживачем послуг ДП «НЕК «Укренерго» з передачі електричної енергії та відповідного диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.

12.12.2018 НКРЕКП прийнято постанову № 1905 «Про встановлення тарифу на передачу електричної енергії для державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на 2019 рік на рівні 5,926 коп./кВт год (без ПДВ) з розбивкою по кварталах. Вказана постанова регулювала одночасно дві величини: тариф на передачу електричної енергії і плату за централізоване диспетчерське управління об`єднаною енергосистемою України на 2019 рік, що визначалося єдиною величиною.

07.06.2019 НКРЕКП прийнято постанову № 954 «Про встановлення тарифу на передачу електричної енергії ДП «НЕК «Укренерго» на ІІ півріччя 2019 року», якою визначено тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 347,43 грн./МВт год на структуру цього тарифу та постанову «Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технічного управління) управління ДП «НЕК «Укренерго» на ІІ півріччя 2019 року», якою тариф на послуги з диспетчерського управління визначено на рівні 8,90 грн./МВт год (без ПДВ) та структуру цього тарифу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 у справі № 640/11330/19 заяву Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» про забезпечення позову задоволено.

Зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 № 954.

Зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 № 955.

12.07.2019 НКРЕКП прийнято постанову №1411 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП «НЕК «Укренерго», яка, за доводами заявника, за своєю формою та суттю не відповідає вимогам законності та ознакам обґрунтованості.

Заявник у своїй заяві про забезпечення позову посилається на рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 № 5-р/2019.

Заявник вважає, що прийняття постанови № 1411 від 12.07.2019 призвело до порушення його прав та інтересів, як користувача системи передачі електричної енергії відповідно до договору, укладеного з ДП «НЕК «Укренерго», оскільки заявник є безпосереднім учасником системи передачі електричної енергії та використовує її з метою забезпечення систем водопостачання та водовідведення, які мають критичне стабілізуюче значення у межах регіону, а безпідставне та неправомірне, з перевищенням повноважень збільшення НКРЕКП оскаржуваних тарифів більше ніж у 5 разів може призвести до таких негативних наслідків, як зупинка комунального підприємства «Харківводоканал» з усіма негативними наслідками екологічного, санітарно-епідемічного та соціального характеру.

Збільшення тарифів на послуги ДП «НЕК «Укренерго» з передачі електричної енергії призведе до безпідставного та непропорційного збільшення ціни за договором, відповідно, до необґрунтованого збільшення тарифу на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що свідчить, за твердженнями заявника, про ігнорування НКРЕКП державної політики щодо зменшення фінансового тиску на громадян шляхом зниження комунальних тарифів. Такі зміни, як вважає заявник, призведуть до неможливості виконання ним своїх статутних зобов`язань та неможливості виконання зобов`язань не лише у межах своєї господарської діяльності, але й за зобов`язаннями міжнародного характеру.

Відсутність обґрунтованого тарифу та протиправне прийняття НКРЕКП постанов, які безпосередньо впливають на платоспроможність заявника, спричинить не виконання обов`язків щодо своєчасного повернення основної суми кредиту, сплати відсотків за користування ним, що також, за доводами заявника, призведе до нарахування пені з розрахунку 120% облікової ставки НБУ, розрахованої за кожен день прострочення платежу.

Отже, на переконання заявника, постанова НКРЕКП № 1411 від 12.07.2019 має очевидні ознаки протиправності, а невжиття заходів забезпечення позову, який буде поданий до суду у встановленому порядку, може унеможливити ефективний захист прав та інтересів заявника та їх поновлення, за захистом яких він має намір звернутися.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з наступного:

- заявником не доведені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам та інтересам заявника, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі;

- необхідність вжиття заходів забезпечення позову, фактично обумовлена наявністю рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 у справі № 5-р/2019 та наявністю в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва адміністративної справи № 640/11330/19 щодо оскарження постанов НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 та № 955, а інші посилання заявника на порушення норм законодавства при прийнятті постанови № 1411 від 12.07.2019, як на підставу необхідності вжиття заходів забезпечення позову, свідчать про незгоду останнього з прийнятою НРЕКП постановою та є обґрунтуванням майбутніх позовних вимог, яким буде надано правову оцінку під час розгляду справи;

- на момент розгляду заяви про забезпечення позову, в суду відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність рішення суб`єкта владних повноважень, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Апеляційна скарга Комунального підприємства «Харківводоканал» містить посилання на такі доводи та обгрунтування:

- оцінюючи постанову НКРЕКП № 1411 на предмет її законності, слід зважати на очевидних недоліках публічного статусу Регулятора у системі органів державної влади, оскільки створення та функціонування постійно діючого незалежного державного колегіального органу, який за функціональним призначенням, сферою діяльності, повноваженнями має ознаки центрального органу виконавчої влади, але не підпорядковується Кабінету Міністрів України і не належить до системи органів виконавчої влади, не відповідає Конституції України, зокрема, ст. ст. 5, 6, 8, ч. 2 ст. 19, ст. ст. 85, 106, що викладено в рішенні Конституційного суду України від 13.06.2019 № 5-р/2019;

- КП «Харківводоканал» вважає, що НКРЕКП не має відповідних повноважень щодо встановлення (зміни) тарифів (цін) на послуги у сфері енергетики, а тому, постанова НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411 містить очевидні ознаки протиправності, як акт публічного характеру, який виданий неуповноваженим на те органом;

- за змістом постанови НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411, її прийняття змінює величини складових тарифного регулювання послуг з передачі електричної енергії та відповідного диспетчерського управління для ДП «НЕК «Укренерго», що має безпосереднє відношення до порядку виконання КП «Харківводоканал» своїх зобов`язань за договором, зокрема, у частині визначення ціни за договором, що прямо впливає на майновий інтерес апелянта;

- у діючих з 21.04.2019 тарифах складова витрат на електричну енергію врахована у розмірі 2,1613 грн./кВт*год, в той же час за липень поточного року, середній тариф складе 3,10 грн./кВт*год, тобто, прослідковується зростання на 43,4%. Зважаючи на високу енергоємність системи водопостачання та водовідведення, незначне збільшення тарифів на електроенергію впливає на зростання вартості послуг підприємства. Сталою практикою Комісії щодо регулювання тарифів ліцензіатів є регулярне, за власною ініціативою коригування тарифів на електроенергію без адекватної зміни тарифів на водопостачання та водовідведення, всупереч вимог норм чинного законодавства;

- з урахування зазначеного, апелянта вважає, що безпідставне та неправомірне, з перевищенням повноважень збільшення НКРЕКП оскаржуваних тарифів більше ніж у 5 разів може призвести до таких негативних наслідків, як зупинка КП «Харківводоканал», як єдиного життєзабезпечуючого підприємства півторамільйонного, а з урахуванням переселенців з окупованого Донбасу - двохмільйонного міста Харкова та 52 населених пунктів Харківської області, з усіма негативними наслідками екологічного, санітарно- епідемічного та соціального характеру.

З урахуванням мотивів та обгрунтувань суду першої інстанції, що покладені в основу прийняття оскаржуваної ухвали, а також доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Варто зазначити, що ці підстави є оціночними, тому, містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, а тому, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Слід зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, у справі «Мікалефф проти Мальти» Європейський суд з прав людини, визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа «Меркіка та інші проти Мальти»).

Апелянт зазначає, що відповідач не має відповідних повноважень щодо встановлення (зміни) тарифів (цін) на послуги у сфері енергетики, а тому, постанова НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411 містить очевидні ознаки протиправності, як акт публічного характеру, який виданий неуповноваженим на те органом, а тому, оскаржувана постанова прийнята відповідачем з порушенням вимог діючого законодавства, без належного обґрунтування, є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, колегією суддів враховується обгрунтування рішення Конституційний суд України від 13.06.2019 № 5-р/2019 (справа № 1-17/2018(5133/16), у якому, серед всього іншого вказано, що утворення та функціонування Комісії у статусі постійно діючого незалежного державного колегіального органу, який їй надано Законом № 1540, суперечить статтям 5, 6, 8, частині другій статті 19, статтям 85, 106 Конституції України, проте, аналіз наслідків прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення та можливість його застосування до спірних правовідносин загалом та у часі, має бути здійснено під час розгляду спору по суті а не під час розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та обставинам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення на даному етапі, оскільки, запропонований заявником спосіб забезпечення адміністративного позову в даному випадку є передчасним та потребує обов`язкового дослідження оскаржуваної постанови регулятора на предмет її відповідності положенням чинного законодавства, а посилання на очевидну протиправність постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.07.2019 № 1411 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП «НЕК «Укренерго», не можуть вважатись такими без належної перевірки та підлягають дослідженню з наданням їм правової оцінки під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства. Посилання апелянта на те, що безпідставне та неправомірне, з перевищенням повноважень збільшення НКРЕКП оскаржуваних тарифів більше ніж у 5 разів може призвести до таких негативних наслідків, як зупинка КП «Харківводоканал», як єдиного життєзабезпечуючого підприємства півторамільйонного, а з урахуванням переселенців з окупованого Донбасу - двохмільйонного міста Харкова та 52 населених пунктів Харківської області, з усіма негативними наслідками екологічного, санітарно-епідемічного та соціального характеру, зважаючи на наявні в справі на даному етапі матеріали є необгрунтованими та відображають власну позицію суб`єкта господарювання, без належного підтвердження відповідними доказами, які б давали суду можливість реально пересвідчитись у існуванні загрози заподіяння оскаржуваною постановою значних матеріальних збитків або необхідності докладання значних зусиль для відновлення попереднього становища.

Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних (надмірних) зусиль та витрат.

Крім того, підлягає врахуванню й те, що під час розгляду заяви про забезпечення позову, необхідно запобігти порушенню прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Так, слід звернути увагу на те, що аналогічні договори могли бути укладеними не лише з підприємством заявника, а й з іншими учасниками ринку електричної енергії, а отже, забезпечення позову може вплинути на невизначеність вартості послуг з передачі електроенергії на ринку, та виконання умов вже укладених договорів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Інші ж доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Окружного адміністративного суду м. Києва про неможливість забезпечення позову без розгляду справи по суті та стосуються обставин справи (основи можливого обгрунтування позову).

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, в її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Г. Степанюк

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 02.10.2019.