Справа № 193/144/17
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2019 року

Київ

справа №193/144/17

адміністративне провадження №К/9901/21029/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Еппінгер Андрія Олександровича

на постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року (у складі головуючого судді Шумської О.В.)

та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року (колегія суддів у складі головуючого судді Суховарова А.В., суддів: Головко О.В., Ясенової Т.І.)

у справі № 193/144/17

за позовом ОСОБА_3

до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Еппінгер Андрія Олександровича

про визнання протиправними дій та скасування рішення.

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Еппінгер Андрія Олександровича (далі - Інспектор ПП), в якому просив суд визнати протиправними дії зі складання постанови від 7 лютого 2017 року серії АР № 065458 та скасувати вказане рішення відповідача.

2. Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано незаконними дії інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Еппінгер А.О. зі складання винесеної постанови від 7 лютого 2017 року серії АР № 065458 про накладення на позивача ОСОБА_3 адміністративного стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП в розмірі 425,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

3. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові скасовано. Визнано протиправною і скасовано постанову від 07 лютого 2017 року серії АР №065458 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за частиною першою статті 126 КУпАП.

4. У поданій касаційній скарзі Інспектор ПП із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Інспектора ПП від 7 лютого 2017 року серія АР № 065458 позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. У постанові зазначено, що о 16:20 на Дніпропетровському шосе водій автомобіля Land Cruiser з державними номерними знаками АЕ0900АЕ ОСОБА_3 не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

6. У матеріалах справи знаходяться письмові пояснення ОСОБА_3, надані ним під час складання оспорюваної постанови про накладання адміністративного стягнення, про те, що страховий поліс знаходився в автомобілі. Внаслідок дорожньо-транспортної події він хвилювався та не зміг одразу на вимогу Інспектора ПП надати поліс разом з посвідченням водія і реєстраційним талоном транспортного засобу.

7. Також у матеріалах справи знаходиться копія полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 6 лютого 2017 року по 5 лютого 2018 року, виданий на ім'я позивача.

8. Вважаючи спірне рішення та дії відповідача під час його складання протиправними, ОСОБА_3 звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

9. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з яким частково погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що дії Інспектора ПП зі складання оспорюваної постанови від 7 лютого 2017 року серії АР № 065458 є незаконними, оскільки протягом всього часу розгляду справи відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

10. Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначив, що, визнавши протиправними дії Інспектора ПП зі складання постанови про накладання адміністративного стягнення, районний суд ніяким чином не захистив права ОСОБА_3 та не скасував незаконне рішення суб'єкта владних повноважень.

11. Суд апеляційної інстанції, серед іншого, дійшов висновку, що посилання відповідача на відеозапис є безпідставними, оскільки вони спростовані письмовими доказами, а саме поясненнями позивача, долученими до оспорюваної постанови.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Інспектор ПП у своїй касаційній скарзі наполягає на тому, що його дії та оспорювана у справі постанова відповідають вимогам чинного законодавства України.

13. Зазначає, що наданий до суду першої інстанції відеозапис з бодікамери відповідача містить пояснення ОСОБА_3 про відсутність у останнього при собі полісу обов'язкового страхування. Таким чином, Інспектор ПП наполягає на тому, що на вказаному відеозаписі зафіксовано закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, за яке на ОСОБА_3 правомірно накладено відповідне стягнення оспорюваною постановою.

14. ОСОБА_3 відзив на касаційну скаргу до суду не подав.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

16. Спірні правовідносини виникли стосовно наявності чи відсутності у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

17. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

19. На підставі частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

20. Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

21. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

22. Відповідно до частини п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

23. За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

24. П. 2.1 (ґ) ПДР України та статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

25. Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено, що відповідальність за вчинення відповідного правопорушення настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

26. Аналіз змісту вказаних норм дає підстави для висновку про те, що на вимогу поліцейського водій механічного транспортного засобу повинен пред'явити для перевірки, зокрема, поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому, вказаний поліс повинен знаходитись безпосередньо у розпорядженні водія (у транспортному засобі, яким водій керує).

27. Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

28. Стаття 69 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачала, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

29. Стаття 72 КАС України (в чинній редакції) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

30. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України (в чинній редакції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

31. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

32. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

33. Згідно з доводами Інспектора ПП суть порушення з боку ОСОБА_3 полягає у тому, що на вимогу поліцейського позивач не пред'явив поліс обов'язкового страхування, оскільки такий на час вимоги був відсутній у водія при собі, як цього вимагають приписи чинного законодавства. Водночас, вказана позиція відповідача, як він стверджує, підтверджується відеозаписом з бодікамери.

34. Своєю чергою, ОСОБА_3, з доводами якого погодились суду попередніх інстанцій, стверджує, що відповідний поліс обов'язкового страхування був наявний у нього при собі (в транспортному засобі), проте позивач не зміг одразу його пред'явити через сильне хвилювання. Натомість надав його відповідачу через деякий час.

35. Суд апеляційної інстанції, погодившись з висновками суду першої інстанції, серед іншого зазначив, що посилання Інспектора ПП на відеозапис є безпідставними, оскільки вони спростовані письмовими доказами, тобто поясненнями позивача. Таким чином, згідно з висновками судів попередніх інстанцій, оспорювані дії та постанова відповідача є протиправними.

36. Проте такі висновки судів є поверхневими, зроблені передчасно та без належного дослідження, опису й оцінки всіх доказів, які б могли підтвердити їх, з огляду на наступне.

37. Інспектор ПП стверджує, що обставини, які підтверджують обгрунтованість і законність його дій та оспорюваної у справі постанови, відображені у відповідному відеозаписі з бодікамери.

38. Суд касаційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що встановлення, аналіз та відповідна правова оцінка обставин, на які у своїх доводах посилається Інспектор ПП, можуть мати вирішальне значення для вирішення цього спору, оскільки це дасть змогу встановити наявність чи вісутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП. Відповідно такі обставини можуть бути зафіксовані у відповідному відеозаписі.

39. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

40. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

41. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

42. Верховний Суд зазначає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам щодо їх обґрунтованості, оскільки ухвалені без повного і всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення цього спору, без надання оцінки всім аргументам учасників справи. Зокрема, суди попередніх інстанцій не встановили, не дослідили зафіксовані у відеозаписі з бодікамери Інспектора ПП обставини, на які посилається відповідач; не надали їм належну правову оцінку.

43. Суд касаційної інстанції відповідно до частини другої статті 341 КАС України позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

44. За змістом статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

45. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

46. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

47. При новому розгляді спору суду необхідно: надати оцінку всім твердженням та аргументам сторін (у тому числі, вчинити передбачені процесуальним законом дії з метою витребування доказів, необхідних для правильного вирішення спору); дослідити та оцінити обставини справи, зафіксовані за допомогою бодікамери Інспектора ПП; на підставі додатково встановлених обставин прийняти законне та обґрунтоване рішення.

48. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 353, 356 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Еппінгер Андрія Олександровича задовольнити частково.

Постанову Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року скасувати, справу № 193/144/17 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк,

Судді Верховного Суду