Справа № 240/9221/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м.Житомир справа № 240/9221/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Майстренко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Миськової О.В.

та за участю: представника третьої особи - Іваненка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату йому одноразової грошової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІ групи, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом 01.01.2018 та факту подання позивачем усіх документів, передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він звертався із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, однак йому було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки групу інвалідності змінено понад дворічний термін. Допомога у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 217500,00 грн. На думку позивача, вказана відмова є протиправною, оскільки позивач має право на одержання одноразової грошової допомоги.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи.

До відділу документального забезпечення суду 13.08.2019 від Міністерства оборони України надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 06.09.2019 клопотання Міністерства оборони України задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Житомирський обласний військовий комісаріат.

Разом з тим, ухвалою суду від 06.09.2019 призначено адміністративну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі, на 24.09.2019.

Копію ухвали позивач отримав 11.09.2019, відповідач - 09.09.2019, а третя особа - 10.09.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Від Міністерства оборони України надійшов до суду відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 217500,00 грн. у зв`язку зі встановленням ІІІ третьої групи інвалідності. Вказує, що під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 03.12.2018, тобто більше ніж через два роки після первинного встановлення інвалідності, що виключає можливість призначення та виплати допомоги в більшому розмірі в силу положень ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Житомирський обласний військовий комісаріат у поясненнях щодо позову просить позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування поданих пояснень третя особа зазначає, що оскільки позивачу встановлена ІІ група інвалідності понад дворічний термін з часу первинного встановлення інвалідності, підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

У письмових поясненнях відповідач просить врахувати правову позицію у постанові від 21.08.2019 у справі №806/2187/18 (провадження №К/9901/2269/19), в якій, зокрема, зазначено, що обидві норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для витати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності (пункт 30 постанови); правовідносини щодо первинного встановлення інвалідності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІ1 застосовується до позивача (пункт 31 постанови ВС); на час первинного встановлення інвалідності позивачеві правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла (пункт 32 постанови ВС); з дня первинного встановлення інвалідності до дня встановлення II групи інвалідності минуло понад два роки. Відтак, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі (пункт 33 постанови ВС).

Заслухавши пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , інвалід другої групи, був звільнений з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2016 №72.

Довідкою від 03.07.2015 № 2046/вос та військовим квитком підтверджується те, що військовослужбовець ОСОБА_1 з 26.03.2014 проходив військову службу по мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22.03.2019 №37 встановлено, що солдату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якого 09.04.2016 звільнено з військової служби та 17.05.2016 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а 03.12.2018 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок цієї ж причини. Згідно з абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. Допомога у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності виплачена в сумі 217500 грн. (а.с. 23).

Згідно із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 10.08.2016 серії 12ААА №514810 позивачу встановлена третя група інвалідності з 17.05.2016, поранення, травми, так пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.13).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 07.12.2018 серії 12 ААБ №101814 позивачу встановлено другу групу інвалідності з 03.12.2018, поранення, так пов`язані із захистом Батьківщини (а.с.14).

У зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивач звернувся до відповідача через Житомирський обласний військовий комісаріат із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги.

За результатами розгляду поданих документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення від 22.03.2019 №37, оформлене протоколом засідання комісії, відповідно до п. 9 якого позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що зміна групи інвалідності у ОСОБА_1 відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, у зв`язку із чим позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Позивач, вважаючи, що він має право на отримання та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Пунктом 3 цього ж Порядку визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, оскільки у позивача право на отримання одноразової грошової допомоги виникло з 17.05.2016 у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності, до спірних правовідносин в частині вирішення питання про можливість застосування дворічного строку підлягає застосуванню законодавство, чинне на день виникнення права на отримання такої допомоги.

У постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 26.06.2018 (справа №750/5074/17, адміністративне провадження №К/9901/44751/18) прямо зазначено, що до спірних відносин підлягає застосуванню Закон України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, у редакції, що була чинна на дату первинного встановлення інвалідності.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України така правова позиція Верховного Суду підлягає врахуванню судом при розгляді даної справи.

Так, відповідно до частин 2, 4 статті 16-3 Закону у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно з п. 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, законодавство, чинне на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, можливість отримання її у більшому розмірі у зв`язку зі зміною групи інвалідності обмежувало дворічним строком.

Разом з тим, згідно із Законом від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ч. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців" було доповнено п. 2, яким встановлено, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 з 17.05.2016 було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, травми, так, пов`язаних із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 217500,00 грн. Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання одноразової допомоги у випадку встановлення інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з проходженням військової служби, передбаченим статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З 03.12.2018 позивачу, за наслідками повторного огляду, було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто після спливу дворічного терміну, з моменту встановлення йому 17.05.2016 ІІІ групи інвалідності.

Отже, позивачу встановлено вищу групу інвалідності у понад дворічний термін після встановлення первинної інвалідності, що виключає його право на отримання одноразової грошової допомоги у збільшеному розмірі. Судом також враховується сутність цієї допомоги як одноразової виплати, що виключає визнання за позивачем права на її повторне отримання. Оскільки мова може йти лише про право на отримання цієї допомоги у збільшеному розмірі, яке, як на момент первинного встановлення позивачу інвалідності, так і на момент встановлення її вищої групи, було обмежено дворічним строком, не дотриманим позивачем за обставин даної справи, підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.

Суд вважає, що право позивача у даній справі на отримання одноразової грошової допомоги обґрунтовано обмежено відповідачем дворічним строком, чітко встановленим п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а зміни, які відбулися у законодавчому регулюванні після 01.01.2017, обумовлюють виключно наслідки пропуску такого строку, а не встановлюють нового правового регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги та правових підстав для її повторного отримання.

З приводу позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи у розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018, та факту подання позивачем усіх документів, передбачених законодавством, відповідно до Порядку від 25.12.2013 №975, суд зазначає, що вони є похідними від першої позовної вимоги.

Оскільки судом було встановлено відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, підстави для зобов`язання відповідача вирішити це питання ще раз також відсутні.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Правову позицію, викладену в судових рішеннях Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 278/2478/17, від 10.03.2015 у справі № 21-563а14, від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 15.03.2018 у справі №816/4195/15, від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17, від 21.06.2018 у справі № 751/4367/17, від 20.03.2018 у справі № 295/3091/17, від 21.06.2018 у справі № 760/11440/17 не можна застосовувати до даної справи, оскільки зазначене судове рішення постановлене за наслідками інших фактичних обставин справи щодо часу первинного встановлення інвалідності та її подальшої зміни, а відтак і за іншого законодавчого регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, законодавство, яке регулює спірні правовідносини в часових межах обставин даної справи, допускає лише можливість виплати грошової допомоги у більшому розмірі у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. У даній справі така умова не дотримана, оскільки між встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності та встановленням ІІ групи інвалідності минуло більше двох років.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи те, що відповідачем прийнято рішення у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Міністерства оборони України (пр-т. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022), за участю третьої особи на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Майстренко

Повне судове рішення складене 04 жовтня 2019 року