Справа № 1.380.2019.001559
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7631/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Гуляка В.В.,

секретаря судового засідання Герман О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Гавдик З.В.), ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження в м.Львові 10 червня 2019 року, повне судове рішення складено 19 червня 2019 року, у справі №1.380.2019.001559 позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправною і скасування відмови, стягнення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

03.04.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та просив: визнати протиправною та скасувати відмову Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 21.02.2019 у призначенні ОСОБА_1 одноразової допомоги, у зв`язку із встановленням III (третьої) групи інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції; стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III (третьої) групи інвалідності внаслідок травми та захворювання, отриманих під час виконання ним службових обов`язків у розмірі 480 250 (чотириста вісімдесят тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено зі служби в поліції наказом Департаменту внутрішньої безпеки України від 03.10.2016 № 147 о/с за пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням реорганізації) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, а тому у позивача відсутня одна з обов`язкових умов на призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме, причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції. Суд першої інстанції вказав, що позивач повинен був звільнитися зі служби в поліції згідно з пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, а не згідно з пунктом 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII. Суд першої інстанції вважає, що усі вищенаведені факти вказують на відсутність правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що підставою призначення та виплати одноразової допомоги відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII є визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Скаржник звертає увагу, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано, що згідно з пунктом 1 Розділу 2 Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії і не залежить від дати чи причини звільнення зі служби в поліції. Скаржник вважає, що при ухваленні судом першої інстанції оскаржуваного рішення має місце неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, зазначивши, що для призначення одноразової грошової допомоги необхідне одночасна наявність трьох умов, однією з яких є причина звільнення, яка повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, тоді як скаржник звільнений із служби за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII.

В судовому засіданні 23.09.2019 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 01.09.1985 по 06.11.2015 перебував на службі в органах внутрішніх справ України, у період з 07.11.2015 до 03.10.2016 - у Національній поліції України.

Відповідно до Витягу з Наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 03.10.2016 №147 о/с полковник поліції ОСОБА_1 звільнений зі служби в Національній поліції за пунктом 4 часини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 03.10.2016. Вислуга на день звільнення складала: у календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби та виплати надбавки за вислугу років - 02 роки 03 місяці 15 днів; у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років - 21 рік 08 місяців 06 днів; час служби в Державній податковій адміністрації - 10 років 02 місяці 29 днів; на пільгових умовах - 07 років 00 місяців 03 дні; час навчання - 02 роки 05 місяців 06 днів; усього для призначення пенсії - 41 рік 04 місяці 11 днів (а.с.30)

Згідно з свідоцтвом про хворобу від 23.02.2016 №27, виданим військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Захворювання та травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків. Підстава: висновок службового розслідування від 19.03.2013, акт по формі Н-5 від 19.03.2013 (а.с.16).

04.04.2017 медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.04.2017 №359671 (а.с.13).

Згідно з Довідкою медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 04.04.2017 №002468 ступінь втрати професійної працездатності становить 45%, з яких 30% - травма пов`язана із виконанням службових обов`язків, 15% - захворювання, пов`язане із виконанням службових обов`язків (а.с.14).

11.02.2019 зареєстрована заява (рапорт) ОСОБА_1 , подана у Національну поліцію України, про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання від отриманої травми при виконанні службових обов`язків у період проходження служби в органах, підрозділах в МВС України (а.с.15).

19.02.2019 Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України підготовлено та затверджено висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с.32).

Листом від 21.02.2019 №1535/4203/0219 «Про виплату одноразової грошової допомоги» Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України відмовив у призначені і виплаті вказаної допомоги, оскільки відсутні правові підстави для призначення одноразової грошової допомоги за пунктом 3 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.21).

Вважаючи дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги протиправними, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, який набрав чинності 07 листопада 2015 року, в редакції чинній на час встановлення інвалідності позивачу, (далі - Закон № 580-VIII) пунктом 3 частини 1 статті 97 якого встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону № 580-VIII застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): інвалідність повинна наступити внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду висловленою у постановах від 19 вересня 2018 року (справа № 373/1188/16-а), від 20 вересня 2018 року (справа № 296/9456/16-а), від 01 листопада 2018 року (справа № 822/3788/17), від 22 січня 2019 року (справа №2340/2663/18), від 20 березня 2019 року (справа № 823/1924/18), від 15 квітня 2019 року (справа №823/1798/18).

Статтею 99 Закону №580-VIII визначено розміри одноразової грошової допомоги, зокрема, у випадку встановлення інвалідності ІІІ групи, внаслідок причин зазначених у пункті 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII - 150 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з статтею 100 Закону № 580-VIII визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який набрав чинність з 23.02.2016, в редакції чинній на час встановлення інвалідності позивачу, (далі - Порядок №4).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року № 916, з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, пункт 5 Розділу 1 Порядку №4 доповнено підпунктом 4, яким до випадків, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, віднесено загибель (смерть), інвалідність, чи втрата працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ (обставин, які виникли внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ).

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що позивачу третя група інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, встановлена з 04.04.2017 після звільнення з служби в поліції, тому на позивача, як на поліцейського, поширюються норми Закону №580-VIII, а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4.

Суд апеляційної інстанції вважає, що на позивача поширюються вимоги пункту 3 статті 97 Закону № 580-VIII, де однією з обов`язкових умов надання грошової допомоги є звільнення особи з поліції внаслідок причин, зазначених лише у цьому пункті, тобто через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (п.2 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII).

Оскільки позивача звільнено за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у позивача відсутня одна з обов`язкових умов на призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме, причина звільнення з поліції не пов`язана з хворобою, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Згідно з частиною 3 статті 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги та на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.001559 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. В. Гуляк
Повне судове рішення складено 03.10.2019