Справа № 160/1060/19
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2019 року Справа № 160/1060/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняАндріяша А.М.
представника позивача представник відповідача Денисенко Т.М. не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріант" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши представника позивача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.08.2017р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Оріант» зареєстроване як юридична особа - 01.09.2016р.
Згідно висновків вказаного акту, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Оріант»:
- п. 1 ч. 1 ст. 279, ст. 295 Митного кодексу України та п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті мита за митною декларацією від 17.05.2017 №UА100020/2017/303608 на загальну суму 35 655,91 грн.;
- п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкові зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 17.05.2017 №UА100020/2017/303608 на загальну суму 149 754,82 грн.
Враховуючи вказані висновки акту перевірки від 01.10.2018, ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено податкові повідомлення-рішення від 17.10.2018:
Приписами п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності. (14.1.185.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Пунктом 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно п. 187.8 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Відповідно до п. 191.1 ст. 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до п.1 та п.4 ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів та розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 2 ст.51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 1 статті 55 Митного кодексу України визначено, що Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно п.4 та п.5 ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску та звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 279 Митного кодексу України передбачено, що базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: 1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; 2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.
Для товарів, на які законом встановлено комбіновані ставки мита, база оподаткування визначається відповідно до пунктів 1 і 2 цієї частини.
Згідно п.2 ч.2 ст. 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Пунктом "а" та пунктом "б" ч.2 ст.7 Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) зазначено:
a) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
b) під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Згідно з положеннями Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість" тобто ціна, фактично сплачена або що підлягає сплаті за товари, коли вони продаються на експорт до країни імпорту.
Згідно п. 1 вказаного контракту, Продавець продав, а Покупець - придбав товари, кількість яких, а також асортимент, вартість, загальна вартість та умови поставки зазначені в інвойсах на кожну партію товару відповідно.
У межах вказаного контракту ТОВ «Оріант» було здійснено, зокрема, поставку партії товару (будівельних матеріалів) на суму 46 108,08 дол. США (еквівалент у гривні
1 218 793,37 грн.), що підтверджено митною декларацією № UA 100020/2017/303608 від 17.05.2017.
Зокрема, згідно додаткової угоди № 257/15 від 23.05.2017 до контракту № 27022017/1 від 27.02.2017 сторони погодили поставку товару за інвойсом № UX257/15-і від 08.05.2017 на суму 46 108,08 дол. США.
На виконання вказаної додаткової угоди компанією IMMORIAL LIMITED на адресу ТОВ «Оріант» було виставлено інвойс № UX257/15-і від 08.05.2017 на оплату товару (піна монтажна, силіконовий герметик) на суму 46 108,08 дол. США. Загальною кількістю 4 266 місць.
Транспортування вказаного товару контейнерами SEAU 8603339 та PONU 7115408 у зазначеній кількості підтверджено пакувальним листом № UX257/15 від 08.05.2017, вантажними відомостями та CMR.
17.05.2017 придбаний ТОВ «Оріант» товар було оформлено та випущено у вільний обіг згідно митної декларації № UA100020/2017/303608 від 17.05.2017.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що станом на час оформлення спірної партії товару питання щодо зниження ТОВ «Оріант» митної вартості імпортованого товару та необхідності надання додаткових документів на підтвердження задекларованої підприємством митної вартості у митного органу були відсутні.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 12.09.2018 виконуючим обов`язки начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області Томчук О. керуючись, п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України, було винесено наказ про проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «Оріант» щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при ввезенні товарів за митною декларацією від 17.05.2017 № UA100020/2017/303608.
Водночас, суд зазначає, що п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Отже, вказаною нормою закону передбачено проведення перевірки у разі надходження інформації від уповноважених органів іноземних держав.
Така підстава як надходження інформації від буд-яких державних органів України, зокрема, народного депутата України, вказаною нормою не передбачена.
При цьому, варто звернути увагу, що саме звернення народного депутата України відповідачем до матеріалів справи не долучено, хоча нормою ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено саме на суб`єкта владних повноважень.
Що стосується посилання податкового органу у акті перевірки на те, що спірна партія товару була фактично отримана ТОВ «Оріант» від компанії SOMA KOZMETIK SANAYI VE DIS TICARET LTD за ціною, вказаною у експортній митній декларації, що надана митним органом Республіки Туреччина, суд зазначає, що належних документальних доказів такої позиції відповідачем не надано.
Зокрема, відповідачем не надано доказів наявності фінансово-господарських зв`язків між ТОВ «Оріант» та компанією-нерезидентом SOMA KOZMETIK SANAYI VE DIS TICARET LTD.
Також, відповідачем не надано доказів ідентичності задекларованих ТОВ «Оріант» у митній декларації № UA100020/2017/303608 від 17.05.2017 товарів товарам, що зазначені у наданій митним органом Республіки Туреччина експортній митній декларації. При цьому, суд зазначає, що співпадіння у номенклатурі та кількості вказаних у цих деклараціях товарів не підтверджує їх ідентичність, адже відповідачем не надано жодного належного доказу на спростування даних щодо відправника та отримувача товару за експортною митною декларацією, що оформлена уповноваженим органом Республіки Туреччниа.
Крім того, твердження відповідача щодо переміщення спірної партії товарів у контейнерах, які відповідають заявленим при митному оформленні на території України спростовано матеріалами справи.
Так, з експортної митної декларації вбачається, що товар, придбаний компанією UKRPEN LLC (Україна) у компанії SOMA KOZMETIK SANAYI VE DIS TICARET LTD (Туреччина) було транспортовано одним контейнером PONU 7115408.
Згідно пакувального листа, наданого ТОВ «Оріант» при розмитнені товарів, отриманих від компанії IMMORIAL LIMITED, транспортування товару було здійснено контейнером PONU 7115408, а також SEAU 8603339, який не зазначено у експортній декларації Республіки Туреччина.
Транспортування спірної партії товару двома контейнерами також підтверджено наявними у матеріалах справи міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR).
Окрім цього, суд погоджується з твердженням позивача щодо відсутності нормативного обґрунтування визначення відповідачем митної вартості товару.
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що при ввезенні товару, визначного інвойсом № UX257/15-і від 08.05.2017, ТОВ «Оріант» було сплачено митні платежі у повному обсязі, сума яких відображена у графі 47 митної декларації № UA 100020/2017/303608 від 17.05.2017.
Згідно п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Розділом ІІІ Митного кодексу України визначено поняття митної вартості товару, а також методи її визначення.
Так, ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначено вичерпний перелік методів визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, зокрема це основний метод - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). А також другорядні методи: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
При цьому, варто зазначити, що кожний з наведених вище методів має відповідні підстави та способи застосування.
Пояснення щодо того, який метод був застосований при визначенні митної вартості спірної партії товарів відповідачем надані не були. При цьому, посилається на положення норми Генеральної Угоди з тарифів та торгівлі, абз. b) ч. 2 ст. 7 якої передбачено, що під «дійсною вартістю» варто розуміти ціну, за яку під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Проте, у випадку ТОВ «Оріант» митна вартість визначена відповідачем за однією експортною митною декларацією, якою оформлено товари, які навіть не були імпортовані до України, оскільки імпорт UKRPEN LLC (Україна) таких товарів не оформлено.
Також, суд критично оцінює посилання відповідача на лист ТОВ «Укрпен» № 3101/19 від 31.01.2019, у якому останнє спростовує наявність будь-яких відносин з контрагентом-нерезидентом SOMA KOZMETIK SANAYI VE DIS TICARET LTD, оскільки факт експорту товарів від вказаного нерезидента на адресу UKRPEN LLC (Україна) зафіксовано митним органом Республіки Туреччина при оформленні наданої ним експортної митної декларації.
Крім того, сам факт відсутності чи наявності фінансово-господарських взаємовідносин між компанією-нерезидентом SOMA KOZMETIK SANAYI VE DIS TICARET LTD та ТОВ «Укрпен» не є доказом ідентичності партії товарів за експортною митною декларацією, що отримана від митного органу Республіки Туреччина, та оформленою ТОВ «Оріант» митною декларацією від 17.05.2017 № UA100020/2017/303608.
Також, суд звертає увагу, що аналіз наведених правових норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордом України було допущено порушення законодавства України, а також орган доходів і зборів має право продовжити здійснення митного контролю, за наслідками якого донарахувати обов`язкові платежі, якщо протиправні дії декларанта спричинили їх недобір.
Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.08.2018 року у справі №821/751/17.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.11.2018 у справі №813/3616/16.
Суд встановив, що позивач при ввезенні вищевказаного товару надав митному органу усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару та країни походження вказаного товару. Жодних зауважень до наданих документів та ввезеного товару у митного органу станом на дату ввезення не було.
В ході судового розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваних рішень. Його доводи спростовуються наведеними вище висновками.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у загальному розмірі 4 171 грн. 74 коп., що документально підтверджується платіжними дорученнями від 15.01.2019 № 7 та від 18.01.2019 № 8.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 4 171 грн. 74 коп., підлягає стягненню на його користь з ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Суддя Н.В. Турлакова