Справа № 804/2646/14
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2019 року

Київ

справа №804/2646/14

адміністративне провадження №К/9901/8903/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року (головуючий суддя - Озерянська С.І.)

та на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року (колегія суддів: головуючий суддя - Богданенко І.О., судді - Уханенко С.А., Дадим Ю.М.)

у справі №804/2646/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - Товариство) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі - СДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність висновків контролюючого органу про завищення Товариством суми податкового кредиту та суми від'ємного значення податку на додану вартість, яка включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за жовтень 2013 року та завищення суми заявленого бюджетного відшкодування за жовтень 2013 року, а тому вважає оскаржувані податкові повідомлення - рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року, адміністративний позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 30.01.2014 № та №; стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» сплачений судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій зазначили про правомірність визначення Товариством своїх податкових зобов'язань та протиправність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень контролюючого органу. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність в діях позивача порушень вимог податкового законодавства щодо складання зведеної податкової накладної, що дає платнику право віднесення сум податку на додану вартість за цією накладною до складу податкового кредиту за жовтень 2013 року. Також суди зазначили про помилковість висновків контролюючого органу про завищення Товариством суми податкового кредиту та суми від'ємного значення податку на додану вартість, яка включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за жовтень 2013 року на суму 723 158 грн 40 коп по взаємовідносинам з ТОВ «Крост», з огляду на те, що факт реальності зазначених операцій підтверджується первинними бухгалтерськими документами, при цьому жодних доказів, які б свідчили про те, що ці роботи є благодійними послугами контролюючим органом надано не було. Крім того, суди вказали про протиправність висновків відповідача про завищення Товариством суми бюджетного відшкодування за жовтень 2013 року на 93 836 грн 50 коп., враховуючи, що податкове повідомлення-рішення від 20.01.2014 №, яким Товариству було зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 93 836 грн 50 коп оскаржене позивачем в судовому порядку та за наслідками судового розгляду скасоване і відповідне судове рішення набрало законної сили.

Не погодившись з зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки доводам контролюючого органу про порушення Товариством вимог податкового законодавства та не у повній мірі з'ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2015 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів.

07 грудня 2015 року від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких Товариство зазначає про законність і обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій та безпідставність доводів, викладених в касаційній скарзі.

24 січня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

На підставі направлень на перевірку № 256/32./22, № 257/32.3/23, № 258/32.3/24,№ 259/32.3/25 від 11.12.2013 згідно пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПАТ «ПГЗК» з питання правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2013 року.

В ході проведення перевірки відповідач надіслав на адресу Товариства листи від 10 грудня 2013 року №18236/10/32.3 «Про надання документів та пояснень», в якому просив надати пояснення щодо доцільності придбання та обґрунтування використання, отриманих від ТОВ «НВО «ЗСТ», ТОВ «Мечелспецсталь», ТОВ «Крост», ТОВ «Ренес ВВ», ТОВ «Люмьер Україна», ПП «Вира» товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності та від 17 грудня 2013 року №18776/10/32.3, в якому відповідач просив позивача надати пояснення щодо доцільності придбання та обґрунтування використання отриманих від ТОВ «Крост» товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

23 грудня 2013 року позивач листами № 52-70/10342 та №5270/10343 надав контролюючому органу пояснення стосовно питань, поставлених у вказаних вище запитах на інформацію від 10.12.2013 №;18236/10/32.3 та від 17 грудня 2013 року №18776/10/32.3 (том 1 а.с. 90-91).

За результатами перевірки відповідачем складено акт №2/32.3/00191000 від 13 січня 2014 року (далі - Акт перевірки).

Як вбачається з Акту перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення Товариством вимог п. 185.1 ст. 185, п. 198.2,п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого позивачем завищено суму податкового кредиту та суму від'ємного значення податку на додану вартість, яка включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за жовтень у сумі 2 231 881,73 грн та п.185.1 ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200, п.201.1, 201.2, 201.6, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму заявленого бюджетного відшкодування за жовтень 2013 року на суму ПДВ 93 836,50 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.01.2014:

- № , яким Товариству зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 231 881,73 грн;

-№ , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 93 836, 50 грн, в тому числі штрафні (фінансові) санкції у розмірі 46 918,25 грн.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення - рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Пунктами 201.1., 201.2, 201.4, 201.6, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Форма податкової накладної та порядок її заповнення врегульовано Наказом Міністерства фінансів України №1379 від 01.11.2011 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», що був чинним на момент виникнення спірних правовідносин. (далі - Наказ №1379).

Відповідно до пункту 14 Порядку №1379, податкова накладна виписується за кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 15 цього Порядку передбачено, що у разі здійснення постачання товарів/послуг, постачання яких має безперервний або ритмічний характер при постійних зв'язках із покупцем, покупцю може бути виписана зведена податкова накладна, виходячи із визначеної у договорі періодичності оплати поставлених товарів/послуг (один раз на п'ять днів; один раз на десять днів тощо), але не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця. При цьому до зведеної податкової накладної обов'язково додається реєстр товаротранспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів/послуг.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що зведені податкові накладні складаються у випадку безперервного або ритмічного постачання/надання товарів/послуг. До складу зведеної податкової накладної включаються суми, які підтверджуються реєстрами товаротранспортних накладних чи інших відповідних супровідних документів, згідно з якими здійснено постачання товарів/послуг.

Так, між ПАТ «ПГЗК» (Вантажовласник) та ДП «Придніпровська залізниця» (Залізниця) укладено договір про надання послуг №ПР/ДН-2-13-53/НЮп/44-13 від 27.02.2013, за умовами якого Залізниця надає Вантажовласнику послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, та проведенням розрахунків за ці послуги.

Відповідно до умов договору, Вантажовласник зобов'язується здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги, шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзній колії за рахунок Залізниці. Розмір попередньої оплати за перевезення вантажів та надані транспортні послуги у поточному місяці визначається з урахуванням середньодобових обсягів перевезень за поточний місяць і нормативів на оброблення документів, термінів проходження платежів. Залізниця надає Вантажовласнику послуги на станціях ДП «Придніпровська залізниця» за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

Судами попередніх інстанцій встановлено безперервність та ритмічність характеру правовідносин, що склалися між учасниками даного договору. Вищевикладене також не заперечується сторонами.

Позивачем за період з 01.10.2013 по 31.10.2013 року здійснено передплати з придбання послуг у ДП «Придніпровська залізниця» на загальну суму 9 052 340 грн. в т.ч. ПДВ 1 508 723,33 грн (04.10.2013 на суму 1 100 000 грн, 07.10.2013 на суму 500 000 грн, 09.10.2013 на суму 500 000 грн, 10.10.2013 на суму 500 000 грн, 11.10.2013 на суму 500 000грн, 14.10.2013 на суму 500 000, 15.10.2013 на суму 500 000, 17.10.2013 на суму 500 000 грн, 18.10.2013 на суму 1 000 000, 22.10.2013 на суму 500 000 грн, 28.10.2013 на суму 1 000 000 грн, 29.10.2013 на суму 1 000 000 грн, 31.10.2013 на суму 1 000 000 грн) та видана зведена податкова накладна від 31.10.2013 року №405/100.

За період з 01.10.2013 по 31.10.2013 сума придбання послуг у ДП «Придніпровська залізниця» складає 8 765 085,76 грн., а здійснена оплата за послуги перевезень та інші послуги залізниці становить 9 100 000 грн.

Зведена податкова накладна від 31.10.2013 року №405/100 була включена до складу податкового кредиту за жовтень 2013 року на суму 9 052 340 грн., в т.ч. ПДВ 1 508 723,33 грн.

При цьому, як було встановлено під час перевірки і підтверджено представниками сторін в судовому засіданні суду першої інстанції до складу зведеної податкової накладної врахована сума передплати у розмірі 1 000 000 грн в т.ч. ПДВ 166 666,67 грн., перерахована позивачем 31.10.2013 року за майбутні послуги, які станом на 31.10.2013 року не надано.

Сутність встановленого контролюючим органом порушення полягає в можливості поширення наведеного в Порядку №1379 порядку складання зведених податкових накладних на попередню оплату товарів/послуг (аванс), що підлягають постачанню.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що пункт 198.2 статті 198 цього Кодексу, визначаючи дату виникнення податкового кредиту, не розділяє податкові наслідки для платника в залежності від того, якою є перша подія за господарською операцією. А відтак і форма податкової накладної не може залежати від того, якою є перша подія відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність порушення позивачем вимог щодо складання зведеної податкової накладної, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про правомірність віднесення позивачем сум податку на додану вартість за цією накладною до складу податкового кредиту за жовтень 2013 року.

Щодо доводів контролюючого органу про завищення позивачем суми податкового кредиту та суми від'ємного значення податку на додану вартість, яка включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за жовтень 2013 року на суму 723 158,40 грн по взаємовідносинам з ТОВ «Крост», колегія суддів зазначає наступне.

Так, між позивачем та ТОВ «Крост» були укладені договори підряду №2013/д/УКС/989 від 09.08.2013, №2013/д/УКС/1005 від 13.08.2013 та договір на капітальний ремонт №2013/д/УКС/1006 від 13.08.2013 та №2013/д/УКС/1090 від 06.09.2013.

На виконання умов зазначених договорів оформлені податкові накладні та акти прийому виконаних будівельних робіт.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи податкового органу про те, що послуги, надані вказаним контрагентом позивачу щодо проведення підрядних робіт, є благодійними послугами, оскільки вищевикладене спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема договорами підряду на виконання будівельних робіт. Факт реальності здійснення господарських операцій за такими договорами підтверджується первинними бухгалтерськими документами, зі змісту яких вбачається, що позивачем у складі придбаних послуг була сплачена і сума ПДВ, при цьому, жодних документів, які свідчили б про те, що ці ремонтні роботи є благодійними послугами в матеріалах справи відсутні.

Щодо доводів відповідача про завищення Товариством суми заявленого бюджетного відшкодування за жовтень 2013 року на 93 836,50 грн, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 200.1., 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, посадовими особами СДПІ у м. Дніпропетровську проведено перевірку питання правомірності нарахування Товариством від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за вересень 2013 року, за результатами якої складено акт від 31.12.2013 №396/32.3/00191000 (том 2 а.с. 37-160).

На підставі зазначеного акту контролюючим органом прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення № від 20.01.2014, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 93 836,50 грн(т.2 а.с 35).

Зазначене податкове повідомлення - рішення оскаржене позивачем в судовому порядку.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2014 у справі №804/2092/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.11.201 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволено, зокрема, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів № від 20.01.2014.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міндоходів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.03.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 у справі № 804/2092/14 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 26 червня 2015 року заяву спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у місті Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Міністерства доходів і зборів України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2015 року повернуто заявнику.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

З огляду на вищевикладене, а також те, що судовими рішеннями у справі №804/2092/14, що набрало законної сили підтверджено правильність визначення Товариством розміру від'ємного значення у розмірі 93 836 грн 50 коп., на думку колегії суддів суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність у позивача права на заявлення зазначеної суми до бюджетного відшкодування в жовтні 2013 року

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова