Справа № 160/4031/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/4031/19
Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Бишевська Н.А. перевіривши на відповідність вимогам КАС України апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі №160/4031/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_1.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повернуто скаржнику у зв'язку з не долучення до апеляційної скарги документу, який би підтвердив наявність повноважень у в.о. начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 подавати та підписувати від імені Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області апеляційну скаргу, а також документу, який би підтвердив відсутність начальника Головного управління Козака Ю.І. на час подачі апеляційної скарги.

23.08.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно подано апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі №160/4031/19.

До повторної апеляційної скарги пред`являються вимоги статей 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, як до нової апеляційної скарги.

Ознайомившись з поданою апеляційною скаргою, вважаю, що остання не відповідає вимогам встановленим КАС України, з огляду на наступне.

З огляду на приписи частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За змістом п.1 ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення ухвалено в порядку спрощеного провадження, повний текст складено 10.06.2019.

Копію оскарженого рішення представником відповідача отримано 12.06.2019 (а.с. 56).

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, враховуючи дату вручення позивачу оскаржуваного рішення суду, з урахуванням положень ч.1 ст.120 КАС України, перебіг встановленого п.1 ч.2 ст.295 КАС України строку розпочався 13.06.2019 та закінчився 12.07.2019.

Разом з тим, остання апеляційна скарга подана відповідачем, відповідно до відбитку штампу поштового відділення лише 23.08.2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, встановленого ч.1 ст.295 КАС України.

При цьому скаржником до апеляційної скарги подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке мотивовано тим, що вперше апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі №160/4031/19 було подано в межах строку апеляційного оскарження, проте ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2019 року апеляційну скаргу Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повернуто скаржнику у зв'язку з тим, що апеляційна скарга підписана в.о. начальника Головного управління ОСОБА_2, проте до апеляційної скарги не надано жодного документу, який би підтвердив наявність у ОСОБА_2 відповідних повноважень подавати та підписувати від імені Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області апеляційну скаргу та документу, який би підтвердив відсутність начальника Головного управління Козака Ю.І. на час подачі апеляційної скарги. Скаржник також зазначає, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду.

Розглянувши вказане клопотання, приходжу до висновку про безпідставність та необґрунтованість останнього, з огляду на наступне.

Відповідно до змісту п.1 ч.2 ст.295 КАС України законом передбачена можливість поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду учаснику справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, у разі, якщо апеляційна скарга подана учасником справи протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Проте, враховуючи дату вручення відповідачу оскаржуваного рішення суду (12.06.2019) та дату повторної подачі апеляційної скарги (23.08.2019), заявником пропущено тридцятиденний строк апеляційного оскарження, встановлений ч.1 ст.295 КАС України.

Слід також зазначити, що у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» Суд звертав увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини «... підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і органи доходів і зборів, зокрема, зобов'язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок особи, яка діяла добросовісно.

При цьому на момент подачі повторної апеляційної скарги оскаржуване рішення набрало законної сили, у зв'язку з чим заявник апеляційної скарги має навести чіткі та обґрунтовані поважні підстави пропуску ними строку на апеляційне оскарження рішення суду, які б виправдовували втручання у принцип res judicata (принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами).

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для поновлення Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області строку на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки неспроможність відповідача організувати засвідчення повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу у відповідності до встановлених законом правил, є виключно суб'єктивною обставиною та не може бути визнана поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження.

Крім того, в разі повернення апеляційної скарги особа має право повторно подати апеляційну скаргу, але в межах строку звернення до суду з апеляційною скаргою встановленого статтею 295 КАС України, або у разі поновлення пропущеного строку з причин, які будуть визнані судом поважними.

Вказана правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року (справа № 804/2979/17).

З огляду на вказане, Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, слід надати до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду із наведенням інших поважних причин пропуску, якщо такі є.

Відповідно до частини 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, апеляційна скарга скаржника не відповідає вимогам п.1 ч.5 ст.296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме до апеляційної скарги не доданий документ, що підтвердив би сплату скаржником судового збору.

Порядок та розміри сплати судового збору регулюється Законом України "Про судовий збір".

Згідно з ухваленим Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2019 складає 1921 грн..

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання апеляційної скарги на рішення суду - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З урахуванням того, що ставка, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви становила 768,40 грн., то скаржник під час звернення до суду апеляційної інстанції повинен сплатити судовий збір у розмірі 1152,60 грн.

Проте, скаржник не сплатив судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі, подав клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов'язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору, незалежно від того є вони платниками податків чи суб'єктами владних повноважень. Неналежне фінансування державного органу з Державного бюджету України не є підставою для звільнення такого органу від сплати судового збору. Вказане питання скаржником повинно вирішуватись шляхом відповідного коригування свого бюджетного запиту та кошторису, а не шляхом подання клопотання до суду про відстрочення сплати судового збору.

До того ж, відстрочення сплати судового збору є безпосереднім правом, а не обов'язком суду. Сплата ж судового збору за подання апеляційної скарги в силу положень ст.296 КАС України є процесуальним обов'язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно з частиною 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без руху та надати особі, яка звернулась з апеляційною скаргою строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 169, 298 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі №160/4031/19 залишити без руху.

Надати десятиденний строк з дати отримання цієї ухвали для усунення недоліків шляхом подання до Третього апеляційного адміністративного суду:

- клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому вказати інші підстави для поновлення строку, з наданням відповідних доказів на обґрунтування клопотання;

- документу про сплату судового збору у розмірі 1152,60 грн.

Судовий збір сплатити за такими реквізитами:

- Отримувач: УК у Шевчен.р.м.Дніпра/Шев.р/22030101

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37989274

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

- Код банку отримувача (МФО): 899998

- Рахунок отримувача: 1005

- Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

- Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Третій апеляційний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Копію даної ухвали направити особі, що звернулась з апеляційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Бишевська