Справа № 1340/5002/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7018/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року, ухвалене суддею Коморним О.І. у м.Львові о 16:39, повний текст якого складений 20 травня 2019 року, у справі №1340/5002/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП у Львівській області № 3335 від 24.09.2018 "Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області" в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції; визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУНП у Львівській області № 649 о/с від 05.10.2018 "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби в поліції з 05.10.2018; поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області з 06.10.2018; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що підставою для звільнення зі служби в поліції слугував висновок службового розслідування, яким встановлено порушення службової дисципліни та систематичні порушення вимог КПК України щодо неналежності проведення досудових розслідувань. Однак, позивач вважає, що формальний підхід відповідача до проведення службового розслідування та видання наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності підтверджується відсутністю вказівки на конкретну статтю Дисциплінарного Статуту.

При цьому, покликаючись на абз.10 ст.14 Дисциплінарного статуту, згідно якого при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо, вважає, що застосування найсуворішого дициплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є НП неправомірним, оскільки висновки розслідування, на думку позивача, є необ`єктивними.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної сксрги слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом першої інстанціх достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Наказом начальника ГУ НП у Львівській області №3335 від 24.09.2018 "Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП" на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції (а.с. 9)

Наказом начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області №649 о/с від 05.10.2018 "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції з 05 жовтня 2018 року (а.с.8)

Позивач, вважаючи дані накази протиправними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 цього ж Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Станом на час накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення та його реалізації оскаржуваними наказами Закон України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" не набрав законної сили.

Водночас, пунктом 9 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

В розумінні статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з статтею 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з статтею 5 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з статтею 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення визначає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція).

Пункт 1.2. Інструкції №230 визначає службове розслідування як комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з`ясування інших обставин.

Розділом ІІ Інструкції визначено підстави для проведення службового розслідування.

Так, відповідно до пункту 2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до пп. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 Розділу ІІ Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю; реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення; повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення; скоєння особою РНС корупційного правопорушення або надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Згідно з п. 2.6 Інструкції № 230 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Відповідно до п. 2.5. Інструкції № 230 підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Пунктами 8.1, 8.3 Інструкції №230 встановлено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що притягненню до дисциплінарної відповідальності повинно передувати встановлення факту невиконання (неналежного виконання) особою рядового і начальницького складу обов`язків або вчинення ним дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення повинен обиратись з врахуванням характеру та обставин вчиненого проступку, його наслідків, попередньої поведінки, кваліфікації тощо та бути співмірним дисциплінарному проступку.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень та дій суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Слід зазначити, що відповідно до аналізу положень ст.ст. 5, 14 Дисциплінарного статуту ОВС України накладенню дисциплінарного стягнення має передувати доведення вини працівника у вчиненні дисциплінарного проступку.

В той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для притягнення дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків внаслідок вчинення особою певних дій чи бездіяльності.

З матеріалів справи суд встановив, що гр. ОСОБА_2 20.08.2018 подала скаргу на слідчого ОСОБА_1 (а.с.53), яка стала підставою для призначення службового розслідування".

Відповідно до висновку службового розслідування від 24.09.2018 в ході проведення службового розслідування установлено, що до Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області із письмовою скаргою звернулась ОСОБА_2 з вимогою прийняти міри до слідчого СВ Мостиського ВП ОСОБА_1, який 20.08.2018 перед обідом, не будучи слідчим у кримінальному провадженні, де заявником являється його брат ОСОБА_3 , провів допити в якості свідків ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_2 . Коли вона відмовилась підписувати протокол допиту у зв`язку з тим, що їй стало відомо, що допитує її слідчий ОСОБА_1, а не ОСОБА_5 , то слідчий порвав протоколи написані від імені ОСОБА_5 та зробив нові протоколи за своїм прізвищем. Перед цим як приїхати слідчий ОСОБА_1 . телефонував до неї та сина із номера телефону НОМЕР_1 та представлявся слідчим ОСОБА_5 та викликав їх на допит. (а.с.11-18).

Згідно з пояснень ОСОБА_5 , коли він був присутній у кабінеті начальника СВ Мостиського ВП, де також був присутній ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , було з`ясовано, що слідчий ОСОБА_1 дзвонив зі свого мобільного телефону до ОСОБА_2 без його відома і викликав її неодноразово для проведення слідчих дій (а.с.48-49).

Проведеним службовим розслідуванням установлені й інші порушення у роботі ОСОБА_1 , зокрема станом на 23.08.2018 позивачем здійснювалось досудове розслідування у 75 кримінальних проваджень. За весь час перебування на посаді слідчого ОСОБА_1 скерував до суду з обвинувальним актом у 2017 році 2 кримінальні провадження. За 8 місяців 2018 року слідчим ОСОБА_1 направлено до суду з обвинувальним актом 10 кримінальних проваджень.

З висновку службового розслідування від 24.09.2018 судом встановлено, що позивач проводив досудове розслідування де був слідчим на неналежному рівні, з порушенням вимог статей 2, 9, 28, 40 КПК України щодо всебічного, повного, неупередженого дослідження обставин кримінальних проваджень у розумні строки.

Із відібраних у судовому засіданні свідчень від свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 суд першої інстанції встановив, що наведені у висновку службового розслідування порушення підтвердженні та не спростовані.

Водночас, судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено накладення на позивача інших дисциплінарних стягнень: наказом ГУНП у Львівській області № 1566 від 27.04.2018 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення - Догана: - за порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 2,9, 28, 91-93 КПК України, допущені при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні. Наказом ГУНП у Львівській області № 3015 від 22.08.2018 на позивача накладено дисциплінарне стягнення - Попередження про неповну посадову відповідність: за порушення службової дисципліни, вимог Розділу І та II Наказу МВС від 07.07.2017 № 535. (а.с.73)

Слід зазначити, що покликання скаржника на скасування рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 у справі № 1340/5745/18 наказу ГУНП у Львівській області № 3015 від 22.08.2018 не впливає на обгрунтованість висновків суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних позивачем наказів.

Також, колегія суддів вважає безпідставними покликання скаржника на винесення оскаржуваного наказу про звільнення зі служби в поліції №649 о/с від 05.10.2018 під час його перебування в стані тимчасової непрацездатності, як на підставу для скасування оскаржуваних наказів, оскільки пунктом 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за №1005/6196, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Однак, позивачем до апеляційної скарги долучено лише копії з медичної картки. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що листок непрацездатності був наданий позивачем за місцем проходження служби.

Щодо правомірності застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного вливу, а не накладення інших видів дисциплінарного впливу, передбачених ст.12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», колегія суддів зауважує, що Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, а лише визначає, що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Крім того, відповідач при прийняті наказу про накладення дисциплінарного стягнення на позивача повністю та правомірно врахував обставини, встановлені службовим розслідуванням.

Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту ОВС України таке дисциплінарне стягнення як звільнення з (органів внутрішніх справ) поліції, вважається виконаним після видання наказу по особовому складу.

Таким чином, в ході судового розгляду справи та наявними в матеріалах справи доказами підтвержено, що при проведенні службового розслідування та оформлення його результатів висновком від 24.09.2018 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з дотриманням необхідної процедури та з урахуванням всіх обставин справи. Виданий з урахуванням висновків службового розслідування наказ № 3335 від 24.09.2018 «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП» та виданий відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) наказ №649 о/с від 05.10.2018 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції відповідають критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Головне управління Національної поліції у Львівській області, приймаючи оскаржувані накази діяв у відповідності та в межах повноважень, а застосування крайнього заходу дисциплінарного стягнення є співмірним виявленим порушенням службової дисципліни та відповідає ст.12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України". Таким чином, позовні вимоги про їх скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як наслідок, відсутні правові підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Мостиського відділу поції Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства україни, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі №1340/5002/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 03.10.2019.