Справа № 607/9116/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 рокуЛьвів№857/9599/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Свінціцького Валентина Святославовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2019 року у справі №607/9116/19 (головуючий суддя Ромазан В.В., рішення проголошене о 11:53 год. у м. Тернополі повний текст рішення складений 09.08.2019р.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Свінціцького Валентина Святославовича про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Свінціцького Валентина Святославовича про скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постанова винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню. Зазначає, що 04 квітня 2019 року керуючи автомобілем марки «Фіат скудо» д.н. НОМЕР_1 , рухався автомобільною дорогою Київ-Чоп зі швидкістю 69 км/год по населеному пункті згідно приладу для вимірювання швидкості руху на його транспортному засобі, що може підтвердити свідок, який їхав разом з ним - ОСОБА_2 При цьому, позивач був зупинений сержантом поліції Свінціцьким С.В., який звинуватив його у перевищенні встановленої швидкості (із даних приладу вимірювання «ТruСАМ» 0780) швидкість автомобіля нібито становила 87 км/год). Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності виходячи із наступного: він рухався в колоні, а тому підтвердити, що швидкість виміряна приладом «ТruСАМ» належить саме його транспортному засобу неможливо; працівником патрульної поліції не враховано похибки вимірюваного приладу, що допускаються виробником, а також те, що прилад «ТruСАМ» не був стаціонарно закріплений і не врахована ймовірна швидкість самого вимірюваного приладу; працівником патрульної поліції не надано доказів, що вимірювальний прилад «ТruСАМ» 0780, яким проводилося вимірювання швидкості, є сертифікованим (використання не сертифікованого вимірювального приладу є незаконним). Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням чинного законодавства.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2019 року позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 006556 від 04 квітня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. - скасовано. Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 122 КУпАП - провадженням закрито.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом неповно та неправильно встановлені обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до винесення незаконного рішення. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що на ділянці автомобільної дороги М-06 «Київ-Чоп» встановлено з правої частини дороги знак 5.45 «Березівка», тобто початок населеного пункту. Крім того, також з правого та лівого боку дороги встановлені дорожні знаки 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», при цьому судом не надано належної оцінки вказаному доказу взагалі. Відповідно до Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування ДСТУ 4100-2002» (затверджено наказом Держстандарту України від 3 червня 2002 року № 326) визначено порядок встановлення дорожніх знаків, згідно з яким не виключається встановлення дорожніх знаків на лівому боці дороги. З наданих відповідачем фото слідує, що знаки 5.45 «Березівка» та 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» знаходяться у видимості дороги в напрямку руху по автомобільній дорозі і їх видимість не обмежена будь-якими деревами та іншими об`єктами. Тобто, обмежена оглядовість дорожніх знаків у даному випадку відсутня. Крім того, сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього знаку Позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПДР, оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природи (погодні умови, освітлення, тощо) так і суб`єктивних процесів (швидкість сприйняття та аналізу дорожньої обстановки, здатність уважно спостерігати за нею). Щодо посилань позивача на невірно встановлений знак, то ним не наведено правову норму, яка б звільняла водіїв від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху у разі встановлення знаку не у відповідності до вимог цих Правил або вимог ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування». Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.

Позивач вдруге ( 01.10.2019р., 02.10.2019р.) просив розгляд справи перенести на інший день, оскільки йому необхідний час для написання заперечень на апеляційну скаргу, яку отримав 01.10.2019 р. на свою електронну адресу.

Статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини п`ятої названої вище статті КАС, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Параграфом 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Частиною третьою статті 268 КАС України визначено, що неприбуття в судове засідання сторін учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Отже з урахуванням наведених вище норм КАС України, якими чітко визначено строки розгляду справи щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності та вимоги щодо повідомлення строк про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача та відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що відповідно до Постанови серія ДП18 №006556 від 04.04.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 04.04.2019 р. о 09 год. 29 хв. рухаючись автодорогою Київ - Чоп, 158 км., керуючи транспортним засобом Fiat Scudo з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 87 км/год при цьому порушив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті 37 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем ТrueCam 0780.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що оскільки дорожній знак 5.47 «Початок населеного пункту» «Березівка», який інформує водія про початок населеного пункту, не продубльовано з лівого боку автомобільної дороги, яка має дві і більше смуги руху в одному напрямку, як цього вимагають Національні стандарти України, тому відповідно до пункту 12.10 ПДР України, у разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Проте, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 , він звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Свінціцького Валентина Святославовича, у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З наведеної норми слідує, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, є відповідний Орган в особі конкретної посадової особи.

Отже, інспектори патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені.

Таким чином, належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, повинен бути відповідний орган Національної поліції, у даній справі Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції.

Проте, розглядуваний адміністративний позов позивачем заявлено до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Свінціцького Валентина Святославовича, тобто до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином з наведених норм слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може бути здійснена виключно судом першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи, Управління патрульної поліції в Житомирській області зверталось до суду першої інстанції із заявою про залучення їх до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, обґрунтовуючи заяву аналогічними, наведеними вище, обставинами.

Отже, враховуючи, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності в суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Свінціцького Валентина Святославовича - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2019 року у справі №607/9116/19 - скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. З. Улицький