Справа № 640/14664/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_3,

представника Департаменту МБ ВО КМР (КМДА) Ходорича О.М.,

представника КП "Київблагоустрій" ВО КМР (КМДА) ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року (суддя Шейко Т.І.) у справі за позовом ОСОБА_6 до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання протиправним та скасування припису і доручення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати припис комунального підприємства «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28 травня 2019 року №1912369;

- визнати протиправним та скасувати доручення Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Комунальному підприємству «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в листі від 11 липня 2019 року про вжиття заходів шляхом демонтажу належного ОСОБА_6 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупиненням дії вищезгаданих та оспорюваних позивачем рішень відповідачів до набрання законної сили рішенням суду у даній справі та забороною вчиняти дії по демонтажу належного позивачу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково; зупинено дію припису Комунального підприємства «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28 травня 2019 року №1912369 та доручення Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Комунальному підприємству «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в листі від 11 липня 2019 року про вжиття заходів шляхом демонтажу належного ОСОБА_6 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1; заборонено Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунального підприємства «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти дії по демонтажу належного позивачу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті; в решті заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій відповідач просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019 про забезпечення адміністративного позову скасувати та прийняту постанову, якою відмовити у задоволенні заяви позивача.

В апеляційній скарзі Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) вказує, що до заяви позивача не були надані всі документи, які слугували підставою для прийняття оскаржуваних рішень відповідачами, що було повністю проігноровано судом та який помилково вважав достатніми докази, який надав позивач для ухвалення оскаржуваного рішення.

Апелянт вказує, що оскаржуваний припис №1912369 від 28.05.2019 був вручений згідно п.20.2.1. Правил благоустрою міста Києва, що не досліджувалось судом першої інстанції, що мало суттєве значення не тільки для прийняття судом ухвали про забезпечення позову, а і для вирішення спору по суті.

Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) також зазначає, що ОСОБА_6 не було надано будь-яких доказів на виконання приписів статті 150 КАС України, що було повністю проігноровано Окружним адміністративним судом міста Києва та не враховано, що позивачем не надано жодних доказів, що відповідачі вчинили дії по демонтажу спірних об'єктів благоустрою.

Також, не погоджуючись із ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, в якій відповідач просить таку ухвалу про забезпечення адміністративного позову - скасувати та ухвалити нове рішення, яким клопотання ОСОБА_6 про забезпечення позову в адміністративній справі № 640/14664/19 залишити без задоволення.

Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) в апеляційній скарзі вказує, що будинок АДРЕСА_1 це чотирьох поверховий житловий будинок, а належних доказів, котрі підтверджують що позивачу належить громадське приміщення «вбудоване в житловий будинок» до позовної заяви і до заяви про забезпечення позову не додано, в тому числі правовстановлюючих документів на нерухоме майно котрі б дали змогу ідентифікувати майно позивача.

Також, апелянт наголошує, що припис № 1912369 від 28.05.2019 сам по собі не створював ніяких негативних наслідків для позивача, оскільки передбачав надання до КП «Київблагоустрій» підтверджень наявності дозвільної документації.

Крім того, відповідач в апеляційній скарзі вказує, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019 про забезпечення позову не містить мотивації пов'язаної з ускладненням виконання рішення суду та/або очевидністю ознак протиправності винесених рішень.

03.10.2019 від позивача до суду апеляційної інстанції надійшли пояснення, у яких ОСОБА_6 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу КП «Київблагоустрій», а ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки виносити припис та здійснювати відповідний демонтаж можливо виключно щодо об'єктів, які належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою, а належне позивачу нерухоме майно не відповідає законодавчо визначеному поняттю тимчасової споруди (ТС) та малої архітектурної форми, при цьому зміст доводів скаржника фактично зводиться лише до суцільного цитування статей відповідних пунктів Правил благоустрою м.Києва в частині повноважень, які належать до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою.

Також, позивач вказує, що саме наявність та дія припису № 1912369 від 28.05.2019 створює для нього потенційно небезпечні наслідки, які полягають тому, що наявність та дія припису є підставою для надання Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) обов'язкового для комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) доручення на демонтаж належного позивачу нерухомого майна, і за умов, якщо дія припису не буде зупинена, а буде зупинено лише дію оспорюваного позивачем доручення на демонтаж нерухомого майна позивача, Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не обмежений в тому, щоб відповідно до п.13.3.3 Правил благоустрою, видати комунальному підприємству "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) інше доручення на демонтаж на підставі того ж самого припису № 1912369 від 28.05.2019, якщо його дія не буде зупинена.

Також, 03.10.2019 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшли письмові пояснення, у яких ОСОБА_6 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), а ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки необґрунтованим є твердження скаржника про те, що позивачем разом із завою про забезпечення позову не були надані всі документи, які слугували підставою для прийняття оскаржуваних рішень відповідачами, оскільки скаржник не зазначає, які ж саме «всі документи, які слугували підставою для прийняття оскаржуваних рішень відповідачами» мав надати позивач. При цьому апелянт замовчує ту обставину, що позивач 30.05.2019 звертався з заявою до КП «Київблагоустрій» та повідомляв останнє про те, що за адресою АДРЕСА_1 у позивача відсутні «ТС (літній майданчик)», зазначив про те, що в позивача за вказаною адресою знаходиться не тимчасова споруда, а нежитлове приміщення громадського призначення «вбудоване в житловий будинок». Позивач також намагався в досудовому порядку врегулювати спір, шляхом звернення до Департаменту міського благоустрою з вимогою скасувати припис від 28.05.2019 №1912369, проте такі заяви були залишені без задоволення.

Також, 03.10.2019 позивач до суду апеляційної інстанції подав клопотання, у якому просив відмовити представнику КП «Київблагоустрій» ОСОБА_5 у допуску до участі у справі в якості представника відповідача та закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника КП «Київблагоустрій» ОСОБА_5, оскільки оформлена на ім'я ОСОБА_5 довіреність містить лише посилання на наявність у нього свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, і не містить відомостей про те, що вона видана на підставі договору, укладеного з ним, як з адвокатом.

В судовому засіданні судом апеляційної інстанції досліджено довіреність від 08.07.2019 на представництво інтересів КП «Київблагоустрій» ОСОБА_5 та оригінал договору про надання правової допомоги №01/03-3 від 01.03.2019, який було надано суду ОСОБА_5 для огляду.

З огляду на безпідставність та необґрунтованість заявленого клопотання, протокольною ухвалою від 03.10.2019 клопотання ОСОБА_6 про відмову у допуску до участі у справі в якості представника КП «Київблагоустрій» ОСОБА_5 та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою КП «Київблагоустрій» - залишено без задоволення.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та думку представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та письмових пояснень позивача на них, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2019 інспектором 1-ї категорії КП «Київблагоустрій» Марусаком Ю.О. винесено припис № 1912369, яким встановлено порушення ОСОБА_6 «п.13.3.1 АДРЕСА_1». Цим же приписом запропоновано усунути порушення шляхом подання дозвільної документації на розміщення ТС (літнього майданчика), а в разі відсутності дозвільної документації - демонтувати літній майданчик власними силами в одноденний строк, відновивши благоустрій.

Заявою від 30.05.2019 ( вхд.№4968с) позивач повідомив КП «Київблагоустрій» про те, що за адресою АДРЕСА_1 в нього відсутні вказані в приписі від 28.05.2019 №1912369 тимчасові споруди, в тому числі будь-які майданчики відкритого (літнього) типу або сезонний майданчик та повідомлено, що за вказаною адресою в ОСОБА_6 знаходиться нежитлове приміщення «вбудоване в житловий будинок», яке являється частиною багатоквартирного будинку, має ознаки капітального та являється частиною об'єкту нерухомості, в зв'язку з чим пропонував скасувати припис №1912369 та припинити незаконні заходи по демонтажу належного йому нежитлового приміщення громадського призначення «вбудованого в житловий будинок» за адресою АДРЕСА_1.

Листом від 04.06.2019 за № 043-1216 КП «Київблагоустрій» повідомило позивача про розгляд заяви від 30.05.2019 та відмовило скасувати припис, оскільки вважає тимчасовою спорудою належні позивачу нежитлові приміщення.

11.06.2019 ОСОБА_6 до Директора КП «Київблагоустрій» подало заяву про досудове врегулювання спору.

18.06.2019 КП «Київблагоустрій» листом №043-1344 повідомило позивача, що припис винесено правомірно і порядок скасування приписів Правилами благоустрою міста Києва не передбачений, а за адресою АДРЕСА_1 не виявлено об'єкта нерухомості, натомість виявлено тимчасову споруду.

В подальшому Департамент міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), своїм листом від 11.07.2019 надав КП «Київблагоустрій» доручення «вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зазначених в таблиці».

В свою чергу, в таблиці в п.10 було зазначено, що об'єктом, щодо якого слід вжити заходи, є належний позивачу «літній майданчик»» за адресою АДРЕСА_1 (в таблиці також здійснюється посилання на припис № 11912369 від 28.05.2019).

Зі змісту листа Департаменту від 11.07.2019 встановлюється, що таке доручення Департамент надав із урахуванням протоколу засідання робочої групи щодо розгляду питань демонтажу самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об'єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі та елементів благоустрою на території м.Києва, а також демонтажу (переміщення) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.07.2019 № 108, на якому було розглянуто листи КП «Київблагоустрій» від 08.07.2019 № 064/222-1235.

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовував тим, що оскаржувані рішення відповідачів є протиправними та такими, що несуть реальну загрозу знищення нерухомого майна позивача, яке належить йому на праві власності.

З огляду на вищевказане, колегія суддів зазначає наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.

За змістом статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та доведеності належними доказами обставин, на які посилається заявник в заяві; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи наявна хоча б одна з вищенаведених обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову з наданням відповідних доказів покладається саме на позивачів, які ініціюють таке клопотання.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи з забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що заява про забезпечення позову містить мотиви, за якими позивач вважає, що захист саме його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення таких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, оскільки у випадку незаконного та протиправного демонтажу належного на праві власності позивачу майна за адресою АДРЕСА_1, позивач зазнає значних майнових втрат.

В той же час, позивач вказує на очевидні ознаки протиправності рішень відповідачів, оскільки в приписі від 28.09.2019 № 1912369 запропоновано усунути порушення шляхом подання дозвільної документації на розміщення ТС (літнього майданчика) за адресою АДРЕСА_1, однак, за адресою АДРЕСА_1 тимчасові споруди, в тому числі майданчики відкритого (літнього) типу або сезонний майданчик, який відкривається на певний сезон року - в позивача відсутні, та не використовуються, натомість за вказаною адресою в ОСОБА_6 знаходиться не тимчасова споруда, а об'єкт нерухомості - нежитлове приміщення громадського призначення «вбудоване в житловий будинок» загальною площею 274,8 м.кв., на що як і відповідачу - КП "Київблагоустрій" та до позовної заяви додано копію технічного паспорту від 14.01.2019 на вказане вбудоване в житловий будинок приміщення та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого ОСОБА_6 належить нежитлове приміщення (група приміщень №39 (в літ. «А»), загальною площею 274.8 кв. м.

Крім того, позивач намагався в досудовому порядку врегулювати спір, шляхом звернення до Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з вимогою скасувати припис від 28 травня 2019 року №1912369. Проте, така заяви була залишена без задоволення.

Відтак, зважаючи на те, що існує реальна загроза знищення нерухомого майна позивача, яке належить йому на праві приватної власності, в той же час, існують обставини, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, враховуючи вищенаведені норми КАС України, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо частково задоволення заяви про забезпечення позову, а саме: шляхом зупинення дії припису Комунального підприємства «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 28 травня 2019 року №1912369 та доручення Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Комунальному підприємству «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в листі від 11 липня 2019 року про вжиття заходів шляхом демонтажу належного ОСОБА_6 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 та забороною вчиняти дії по демонтажу належного позивачу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано вжив заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії по демонтажу належного позивачу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, оскільки зі змісту оспорюваних позивачем розпорядчих рішень та дій відповідачів, їх змістом та метою є вчинення розпорядчих дій по знищенню належного позивачу нерухомого майна, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, при цьому, виконання оспорюваних рішень та дій матиме незворотні наслідки для позивача - адже належний позивачу об'єкт нерухомості буде безповоротно знищено.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про правильність твердження суду першої інстанції щодо обґрунтованості поданої заяви про забезпечення позову, оскільки, як було встановлено вище, викладеними у ній доводами підтверджується існування підстав та обставин для вжиття відповідних заходів.

Щодо доводів Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), викладених в апеляційній скарзі про ідентичність позовних вимог та заходів забезпечення позову, то колегія суддів вважає такі необґрунтованими, оскільки позивач в позові просить визнати протиправними та скасувати припис та доручення відповідачів, а в заяві про забезпечення позову - зупинити дії оспорюваних позивачем рішень відповідачів до набрання законної сили рішенням суду по справі та заборонити вчиняти дії по демонтажу належного позивачу нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, і застосовані судом першої інстанції види забезпечення відповідають вимогам ч.1 ст. 151 КАС України.

Твердження апелянта про те, що оспорюваний припис № 1912369 від 28.05.2019 сам по собі не створював ніяких негативних наслідків для позивача, оскільки лише передбачав надання до КП «Київблагоустрій» підтверджень наявності дозвільної документації, колегія суддів теж вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається зі змісту оспорюваного позивачем листа-доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 11.07.2019 саме припис КП «Київблагоустрій» № 1912369 від 28.05.2019 вказаний в таблиці, яка наведена в оспорюваному дорученні, в якості підстави вжиття заходів шляхом демонтажу належного позивачу майна. Відтак, саме наявність та дія припису № 1912369 від 28.05.2019 створює для позивача потенційно небезпечні наслідки, які полягають тому, що наявність та дія припису є підставою для падання Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) обов'язкового для КП «Київблагоустрій» доручення на демонтаж належного позивачу нерухомого майна. За умов, якщо дія припису не буде зупинена, а буде зупинено лише дію оспорюваного позивачем доручення на демонтаж нерухомого майна, Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) не обмежений в тому, щоб відповідно до п.13.3.3 Правил благоустрою, видати інше доручення на демонтаж на підставі того припису № 1912369 від 28.05.2019, якщо його дія не буде зупинена.

Отже, доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

А.Б. Парінов