Справа № 804/6106/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №804/6106/17, адміністративне провадження №К/9901/65621/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018р. (судді - Чередниченко В.Є., Іванов С.М., Панченко О.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила (з урахуванням уточнення позовних вимог):

визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" (далі - уповноважена особа Фонду) щодо не включення її до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов'язати уповноважену особу Фонду включити її із сумою 20 000 грн. до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), та надати до Фонду додаткову інформацію про неї для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду;

скасувати наказ тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" від 01.06.2016 року № 42/2 в частині затвердження результатів перевірки правочинів та застосування наслідків нікчемності щодо неї.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є вкладником в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідач протиправно не включив її до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки таке невключення суперечить вимогам закону та порушує її право, як вкладника, на отримання гарантованої суми вкладу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду включити позивача із сумою 20 000грн. до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду та надати до Фонду додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018р. апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволених позовних вимог та прийнято нове рішення в цій частині вимог, яким відмовлено в задоволенні позову. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що вона відповідає вимогам вкладника згідно статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", підстави для невключення її до Переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми вкладу, відсутні, а тому її право на отримання гарантованої суми вкладу протиправно та безпідставно порушено відповідачем.

Заперечення на касаційну скаргу від відповідача до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2, 4 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Згідно частин 1, 2, 5, 6 статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 4 статті 38 цього Закону передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.05.2015 р. між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено Договір №980-026-000000773 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», за умовами якого банком відкрито вкладнику поточний рахунок НОМЕР_1. (а.с. 13)

22.12.2015р. постановою Національного банку України № 917/БТ прийнято рішення «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» із змінами, внесеними постановою від 27.04.2016р. № 295/БТ. (а.с. 79-81)

16.02.2016 року між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" було укладено договір № 980-026-000190443 «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) за умовами якого позивач передав у власність грошові кошти, у розмірі, в порядку та на строк передбачений вказаним договором, у сумі 20 000 грн., а друга сторона зобов'язується повернути кошти та виплатити проценти в порядку та на умовах, встановлених вказаним договором. (а.с. 14)

На виконання вказаного договору позивачем перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" суму коштів у розмірі 20 000 грн. згідно з квитанцією №QS905601 від 16.02.2016 року (а.с.15).

Згідно з довідками про стан рахунку, 19.05.2016 було здійснено повернення коштів відповідно до зазначених договорів, включаючи відсотки за користування грошима на поточний рахунок позивача (а.с.17,18-19).

23.05.2016р. на підставі рішення НБУ №14/БТ вказаний банк віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію до 22.07.2016 включно. Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" та від 13.06.2016р. №991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський". (а.с. 75-77)

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12.07.2016р. №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" виконавча дирекція Фонду прийняла рішення №1213 "Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" та призначила уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банка Ірклієнка Юрія Петровича строком на 2 роки з 13.07.2016р. до 12.07.2018р. (а.с. 78)

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01.09.2016р. змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Волкову О.Ю. з 05.09.2016 року.

18.04.2017 року позивачем було подано заяву про включення інформації про неї до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Листом від 19.05.2017р. №ЗГ/1899 Уповноважена особа Фонду повідомила позивача про те, що інформація про позивача не підлягає включенню до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Передумовою включення фізичної особи до загального реєстру вкладників, та прирівняння її коштів до вкладу, є укладання договору з небанківською фінансовою установою, через ПАТ "Банк Михайлівський", як повіреного, проте договір №980-026-000190443 від 16.02.2016р. укладено безпосередньо з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного (а.с. 16).

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником на підставі статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і на нього поширюються гарантії вкладника неплатоспроможного банку.

Суд першої інстанції виходив з того, що не доведено відповідачем і наявності законних правових підстав для не включення позивача до Переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як вкладника відповідно до договору банківського вкладу, а тому така бездіяльність Уповноваженої особи суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є протиправною.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що із внесеними змінами в законодавство, змінився і статус позивача у відносинах з банківською установою, у зв'язку з чим позивач був прирівняний до вкладника та отримав право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що позовна вимоги в частині скасування наказу тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Михайлівський" від 01.06.2016 року № 42/2 в частині затвердження результатів перевірки правочинів та застосування наслідків нікчемності щодо позивача задоволенню не підлягає, оскільки не надано обгрунтувань та доказів в межах вказаної вимоги.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що дії Уповноваженої особи, щодо перевірки правочинів (у тому числі договорів), на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, зумовлені забезпеченням виконання вимог статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також виконання повноважень, які визначені статтею 37 цього Закону.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що згідно з умовами укладеного між позивачем та банком 07.05.2015 року договору банківського рахунку №980-026-000000773, грошові кошти, які зараховуються на поточний рахунок не залучаються банком та банк не виплачує проценти або дохід на такі грошові кошти. Таким чином за таким договором позивач не набуває статусу вкладника банку, а грошові кошти повинні перераховуватися на виконання договору позики № 980-026-000190443 від 16.02.2016 року.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що чинність наказу №42/2 від 01.06.2016 року, яким визнано нікчемним правочини що стосуються позивача, задоволення позовних вимог про зобов'язання Уповноваженої особи надати до Фонду інформацію відносно позивача, як особи, що має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, буде суперечити положенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким визначено повноваження Уповноваженої особи з приводу перевірки укладених банківською установою договорів.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, підстави для визнання правочину нікчемним передбачені статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Приймаючи рішення про визнання укладеного з позивачем договору банківського рахунку нікчемним відповідачем не зазначено передбачені законом підстави для цього, а також не надано судам попередніх інстанцій належних доказів на підтвердження наявності таких підстав.

В ході розгляду справи встановлено, що згідно з довідки ПАТ "Банк Михайлівський" 19.05.2017 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зі свого рахунку на рахунок позивача №5001, відкритому в ПАТ "Банк Михайлівський", здійснив перерахунок коштів у розмірі 20 000 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-026-000190443 від 16.02.2016" та "Оплата процентів по договору №980-026-000190443 від 16.02.2016" на суму 44,25 грн.

Таким чином, ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016р. відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку ініціював переказ коштів на повернення позик та сплату процентів позивачу на підставі відповідних договорів, укладених між ними.

За приписами статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" нікчемними можуть бути визнані довогори, укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Таким чином, позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", відповідачем не обґрунтовано наявності правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів цього Закону.

Крім того, Законом "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розділ X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" доповнено пунктом 15 такого змісту:

"До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника".

Такий правовий висновок у аналогічних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі №761/12676/17.

Таким чином, законом чітко встановлено, що на залучені від фізичної особи до небанківської фінансової установи кошти через банк, що виступив повіреним (агентом, іншим посередником) за відповідним договором, поширюються гарантії, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, за наявності таких умов: 1) вкладника не поінформовано під розпис, що на такі кошти не поширюються відповідні гарантії; 2) на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій не встановлено повідомлення позивача банком про те, що на кошти, які надійшли на його рахунок від третьої особи, не поширюються гарантії, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також станом на 19.11.2016 року (дата набрання чинності Законом № 1736-VIII) ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, з урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, відсутні підстави вважати, що позивач не набув статусу вкладника ПАТ "Банк Михайлівський" та на кошти, розміщені на рахунку позивача, не поширюються гарантії, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи викладене, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Колегія суддів прийшла до висновку, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону, а тому постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 345, 349, 352, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018р. скасувати, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.12.2017р. - залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко