Справа № 640/16068/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/504
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 жовтня 2019 року м. Київ№ 640/16068/19

за позовом ОСОБА_1
до Державної прикордонної служби України Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича
про про заборону виїзду за кордон
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

21.08.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної прикордонної служби України, Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича про заборону ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїзд за кордон України, з метою недопущення уникнення кримінальної відповідальності за злочини, вчинені на посаді Генерального прокурора, відразу після його звільнення з посади Генерального прокурора України, зобов`язання Державної прикордонної служби України обмежити у виїзді за кордон ОСОБА_2 з метою недопущення уникнення кримінальної відповідальності за злочини, вчинені на посаді Генерального прокурора.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Після відкриття провадження у справі постановою Верховної Ради України від 29.08.2019 р. № 21-IX відповідно до пункту 25 частини першої статті 85, частини третьої статті 131-1 та підпункту 10 пункту 16-1 розділу XV Конституції України надано згоду на звільнення Президентом України ОСОБА_3 з посади Генерального прокурора України.

Указом Президента України від 29.08.2019 р. № 636/2019 звільнено ОСОБА_3 з посади Генерального прокурора України.

Відповідно, з моменту звільнення ОСОБА_2 вже не обіймає посаду Генерального прокурора України та, відповідно, не є суб`єктом владних повноважень в розумінні ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з вказаними положеннями законодавства обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів віднесені тільки ті публічно-правові спори, які виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктами владних повноважень віднесених до їх компетенції владних управлінських функцій.

Оскільки ОСОБА_2 після відкриття провадження у справі втратив статус посадової особи - суб`єкта владних повноважень, а його рішення, дії чи бездіяльність на посаді прокурора не є предметом оскарження, вимога про заборону йому виїзду за кордон України до юрисдикції адміністративних судів не відносяться навіть за суб`єктним складом.

В той же час, питання щодо заборони ОСОБА_2 як фізичній особі - громадянину України виїжджати за кордон може бути розглянуте в порядку кримінального або цивільного судочинства за наявності для цього відповідних підстав.

Згідно з загальним положенням ст. 12 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. № 1382-IV свобода пересування обмежується щодо, зокрема, осіб, до яких відповідно до процесуального законодавства застосовано запобіжні заходи, пов`язані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 176, 179 КПК України одним з видів запобіжних заходів є особисте зобов`язання, яке полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також згідно з ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таким чином, питання щодо можливості застосування до ОСОБА_2 як фізичної особи такого заходу як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, може бути вирішене згідно з вказаними положеннями цивільного та кримінального процесуального законодавства.

Щодо позовних вимог до Державної прикордонної служби України, то вони фактично носять похідний характер від наявності чи відсутності рішення про заборону ОСОБА_2 виїзду за кордон, тому розглядати їх окремо від вимог до ОСОБА_2 немає підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

На підстави вищенаведеного, керуючись статтями 238, 239, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі закрити.

2. Роз`яснити позивачу, що питання про застосування до фізичної особи такого заходу як обмеження виїзду за кордон може бути розглянуте в порядку кримінального судочинства або цивільного судочинства.

3. Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.В. Головань