Справа № 640/15849/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

04 жовтня 2019 року м. Київ № 640/15849/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши заяву представника позивача в адміністративній справі за позовом Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 311775,90 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/15849/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

03.10.2019 до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Обґрунтовуючи необхідність розгляду справи за правилами загального позовного провадження, представник позивача зазначив, що інформацію щодо винесення та направлення податкової вимоги від 15.09.2016 № 4363-17 може надати податковий керуючий відповідача, у зв`язку з чим останнього слід викликати та допитати в якості свідка.

Вивчивши заяву представника позивача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Частинами першою - п`ятою статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У випадку, передбаченому частиною першою статті 259 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може:

1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; або

2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

При цьому, суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року №475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Ахеn v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal", заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСІІЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

За правилами частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, а також, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Позивачем у клопотанні не обґрунтовано належним чином та не підтверджено необхідність розгляду справи у загальному провадженні. При цьому, підстави виникнення заборгованості у відповідача не пов`язані з показами, які може надати податковий керуючий відповідача.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання позивача.

Керуючись статтями 165, 243, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Катющенко