Справа № 1.380.2019.002225
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7936/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Ратушної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Генерального штабу Збройних Сил України, ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року (суддя - Карп`як О.О., м. Львів, повний текст судового рішення складено 21 червня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 03.05.2019 звернувся до суду з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, у якому просив: визнати протиправною відмову Генерального штабу Збройних Сил України, викладену у відповіді від 17.01.2019 №305/89 щодо задоволення заяви позивача про порушення чинного законодавства і недоліки в діяльності Генерального штабу Збройних Сил України при складанні довідки від 10.07.2015 №305/359 та заявленого прохання прийняти рішення усунення недоліків (помилок) у довідці відповідно до чинного законодавства і забезпечити їх виконання та повідомити про наслідки розгляду заяви, про сприяння реалізації, закріплених Конституцією та чинним законодавством його права та інтересів на визначення розміру додаткових видів грошового забезпечення та премії за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням; зобов`язати відповідача видати довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби з внесенням відомостей про всі додаткові види грошового забезпечення та премії, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зазначенням інформації про нарахування страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, назви первинних документів і адреси їх знаходження з врахуванням грошової премії в сумі 22017,40 грн, щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 83161,33 грн, винагороди за безпосередню участь в АТО в сумі 54174,88 грн, грошової допомоги на оздоровлення в сумі 19 754,80 грн, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 19754,80 грн, грошової компенсації за невикористані дні відпустки у сумі 14816,10 грн та надіслати до Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату у порядку встановленому чинним законодавством. В обґрунтування позовних вимог вказує, що Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України складено довідку від 10.07.2015 №305/359 про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії генерал-майора ОСОБА_1 за період перебування позивача на грошовому забезпеченні відповідача та зазначені в ній додаткові види грошового забезпечення у таких розмірах: надбавка за виконання особливо важливих завдань в сумі 50660 грн 13 коп.;надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці в сумі 6992 грн 77 коп.; премія в сумі 48650 грн 86 коп. Проте, з довідок відповідача від 31.01.2018 №305/85, від 05.05.2018 №305/316, від 03.05.2018 №305-911-7 про суми нарахованого грошового забезпечення та інших одноразових виплат генерал-майору ОСОБА_1 за період 05.03.2014 по 09.07.2015 року позивач дізнався про нарахування інших додаткових видів грошового забезпечення в сумі 396411 грн 13 коп., зокрема таких як: щомісячна додаткова грошова винагорода на суму 83161 грн 33 коп.; грошова допомога на оздоровлення на суму 19754 грн 80 коп.; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань на суму 19754 грн 80 коп.; грошова компенсація за невикористані дні відпустки на суму 14816 грн 10 коп.; грошова премія на суму 22017 грн 40 коп. як заохочення відповідно до пункту «в» статті 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; винагорода за безпосередню участь в АТО на суму 54174 грн 88 коп.; одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби на суму 182731 грн 90 коп.Позивач зазначає, що на підставі отриманих витягів з первинних фінансових документів та регістрів встановлено, що наслідком невнесення відповідачем до довідки від 10.07.2018 №305/309 не врахованих сум додаткових видів грошового забезпечення є зменшення середньомісячного розміру грошового забезпечення позивача за останні 24 місяці військової служби підряд перед звільненням з військової служби. Також, позивач зазначає, що відповідачем протиправно не зазначено всіх додаткових видів грошового забезпечення, а тільки окремих його видів. Підсумовуючи, позивач вважає, що відповідач під час складання довідки від 10.07.2015 №305/359 протиправно не взяв до уваги вимоги нормативно-правових актів про визначення складових грошового забезпечення військовослужбовців і їх повного відображення в регістрах, допустив значні помилки шляхом вибіркового включення додаткових видів грошового забезпечення до довідки від 10.07.2015 №305/359 та під час розгляду заяви позивача від 04.01.2019 протиправно відмовив у виправленні помилок, чим обмежив позивача в праві на пенсію в залежності від розміру сплачених страхових внесків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі №1.380.2019.002225 позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Генерального штабу Збройних Сил України від 17.01.2019 №305/89 в частині відмови у внесенні в довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 годин підряд перед місяцем звільнення з військової служби - щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано відповідача скласти довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, з внесенням відомостей про суми щомісячної додаткової грошової винагороди та надіслати до Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату у порядку, встановленому чинним законодавством. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що щомісячна грошова винагорода має тимчасовий характер, виплачується за наявності відповідних підстав та не входить до складу місячного грошового забезпечення та не включається до розрахунку пенсії, оскільки не вважаються складовими грошового забезпечення військовослужбовця, з яких може обчислюватись пенсія.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, його оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити. Апеляційну скаргу позивач мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно з`ясовано функцію визначати додаткові види грошового забезпечення позивача, з яких в подальшому визначається розмір грошового забезпечення, оскільки відповідач у розглядуваній справі такою функцією не наділений, натомість уповноваженим органом є Тернопільський обласний військовий комісаріат, де позивач перебуває на військовому обліку. Крім цього, позивач вважає, що судом першої інстанції безпідставно відхилені доводи щодо невідповідності довідки від 10.07.2015 №305/359 вимогам «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1). Також покликається на помилкове врахування судом першої інстанції правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, оскільки її висновки не стосуються спірні правовідносини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 03.07.2015 №477 (по особовому складу) генерал-майор ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас згідно пункту «г» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів).

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по стройовій частині) від 09.07.2015 №128 позивач виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії, виданої фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України від 10.07.2015 №305/359, сума щомісячних видів грошового забезпечення та премій, що враховуються під час обчислення пенсії, становить 106303,76 грн, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років 40%, надбавка за виконання особливо важливих завдань 100%, надбавка за роботу, яка передбачає допуск до державної таємниці 20%, премія 45%.

Позивач зазначає, що Генеральний штаб Збройних сил України не вказав у довідці від 10.07.2015 №305/359 на підставі якої розраховувався розмір пенсії, грошову премію в сумі 22017,40 грн, щомісячну додаткову грошову винагороду в сумі 83161,33 грн., винагороду за безпосередню участь в АТО в сумі 54174,88 грн., грошову допомогу на оздоровлення в сумі 19754,80 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 19754,80 грн., грошову компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 14816,10 грн.

Про нарахування інших додаткових видів грошового забезпечення в сумі 396411,13 грн. позивач дізнався з довідок від 31.01.2018, 05.05.2018, 03.05.2018 та з архівної довідки від 09.11.2018 №179/1/15156.

ОСОБА_1 04.01.2019 в порядку Закону України «Про звернення громадян» із заявою до відповідача з проханням у сприянні реалізації закріплених Конституцією і Законами України його прав та інтересів на визначення розміру грошового забезпечення зі всіх додаткових видів грошового забезпечення та премії за останні 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням у повному обсязі та повідомляв відповідача про допущені порушення при складенні довідки. Просив об`єктивно і вчасно розглянути його заяву, перевірити викладені в ній факти та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідач у відповідь на заяву позивача вказав, що Фінансовим управління Генерального штабу Збройних Сил України видавались Довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсій, форма якої погоджена Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України та доведена Фінансовому управлінню листом від 17.04.2008 №248/6/С/468-д. Крім цього, позивача повідомлено про відсутність підстав для відображення у Довідці про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії сум щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні відпусти, премії згідно статті 27 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та винагороди за безпосередню участь в АТО.

Позивач вважає, що при складенні довідки відповідач діяв протиправно, не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що отримувана позивачем щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, має бути включена до довідки про додаткові види грошового забезпечення, з якої здійснюється обчислення пенсії. Натомість, матеріальна допомога на оздоровлення до відпусток, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, винагорода за безпосередню участь в АТО, винагорода за тривалу безперервну військову службу не входять до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується пенсія, відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у вказаній частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон України«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема, осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним.

З матеріалів справи встановлено, що позивач під час проходження служби з 05.03.2014 по 09.07.2015 кожного місяця отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з якої нараховані і сплачені страхові внески.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що отримувана позивачем згідно з довідкою про суми нарахованого (виплаченого) грошового забезпечення щомісячна додаткова грошова винагорода, з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок, носила систематичний характер та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Водночас, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача включити до складу довідки, з якої обчислюється пенсія, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, грошової премії як заохочення. Що стосується винагороди за участь в АТО, то вказана виплата не має систематичного, а носить тимчасовий характер, залежить від певних обставин, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Щодо одноразової грошової допомоги при звільненні, апеляційний суд також вказує на відсутність підстав для її включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, оскільки вказана виплата також є одноразовою допомогою та більш того має інше правове призначення.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 22/2738/17. Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні, крім зазначеного, вирішила за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).

Відтак, безпідставними та цілком необґрунтованими є доводи відповідача в цій частині.

Також, наведена правова позиція кореспондується з висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 13 травня 2015 року по справі №1-9/2015 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яке за приписами статті 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» є обов`язковим до виконання.

Згідно висновків Конституційного Суду України, аналіз положень статей 43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63): виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом. Перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.

Отже, відповідно до зазначених висновків Конституційного Суду України, приписами частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено виключний перелік певних видів складових грошового забезпечення військовослужбовця, на підставі яких проводиться обчислення пенсії.

Враховуючи, що приписи частини третьої статті 43 цього Закону не передбачають врахування всіх видів грошового забезпечення, які були виплачені військовослужбовцю за час проходження служби та з яких сплачено страхові внески при призначенні пенсії, а наведений вказаною нормою перелік видів грошового забезпечення, які є підставою для призначення пенсії, є вичерпним, колегія суддів дійшла висновку, що відмова в наданні довідки для перерахунку пенсії позивача із зазначенням оспорюваних складових є правомірною.

Не заперечуючи право особи на отримання довідки від роботодавця про суми заробітної плати (грошового забезпечення) із зазначенням сум, отримуваних особою під час роботи (проходження служби), колегія суддів вважає, що в контексті спірних правовідносин, вимоги щодо видачі довідки не можна вирішувати без врахування мети для якої позивач прагне її отримати.

Враховуючи, що вказані виплати не включаються до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, а метою вимог про отримання довідки із зазначенням цих складових є саме перерахунок пенсії, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Генерального штабу Збройних Сил Українивидати довідку із включенням до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, грошової премії, винагороди за участь в АТО, не підлягають задоволенню.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2019 року у справі №644/4132/16-а.

Позивач в позовній заяві, а надалі й в апеляційній скарзі, вважаючи що Генеральний штаб Збройних Сил України має видати нову довідку, посилався на те, що відповідачем було видано довідку про додаткові види грошового забезпечення від 10.07.2015 №305/359, яка не відповідає законодавчо визначеній формі. Разом з тим, жодних вимог про визнання протиправною та скасування довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 10.07.2015 №305/359 позивачем заявлено не було, відтак підстави для оцінки такої в межах розглядуваного спору відсутні.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Генеральний штаб Збройних Сил України, як головний орган військового управління Збройних Сил України відповідно до Порядку №3-1 готує та подає до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документи. Наведене спростовує позицію позивача щодо виключної компетенції військової частини НОМЕР_1 визначати додаткові види грошового забезпечення позивача, з урахуванням того, що функції щодо направлення до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів покладені саме на відповідача.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційних скарг колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційних скаргах доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Генерального штабу Збройних Сил України, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 07 жовтня 2019 року.