Справа № 520/8142/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04.10.2019 № 520/8142/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (63801, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61002, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під. 2 пов.) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати перерахованої недоотриманої пенсії після смерті ОСОБА_2, який помер 18 квітня 2018 року.

2. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1, перераховану недоотриману пенсію за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у розмірі 54173, 28 грн. після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер 18 квітня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_2, чоловік позивачки, перебував на обліку в ГУ ПФУ як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної з 23.03.1998 на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХП від 09.04.1992 року (далі - Закону № 2262-ХП) по лінії Міністерства оборони України.

У 2018 році пенсію ОСОБА_2 перераховано з 01.01.2016 відповідно до ч.4 ст. 63 Закону № 2262-ХП та постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на підставі довідки, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області.

З 01.05.2018 ОСОБА_2 знято з обліку у зв'язку зі смертю (помер 18.04.2018).

26.04.2018 від ОСОБА_3 об'єднаного управління ПФУ Харківської області до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшло повідомлення на виплату допомоги на поховання ОСОБА_1 за померлого чоловіка ОСОБА_2

03.05.2018 позивачці було виплачено допомогу на поховання в сумі 15644,28 грн.

14.05.2018 від Борівського відділу обслуговування громадян ОСОБА_3 об'єднаного управління ПФУ Харківської області до відповідача надійшли документи на виплату допомоги на поховання та на виплату одноразової грошової допомоги в разі смерті пенсіонера ОСОБА_1 за померлого чоловіка ОСОБА_2

25.05.2018 позивачці було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 15644,28 грн. 20.06.2019 до ГУПФУ надійшла заява позивачки про виплату їй перерахованої недоотриманої пенсії померлого чоловіка.

Листом від 02.08.2019 № 2856/Б-14 позивачку було повідомлено, що відповідно до ст. 61 Закону № 2262-ХП зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

ОСОБА_2 помер 18.04.2018, про що 20.04.2016 року зроблено відповідний актовий запис №59 та видано свідоцтво про смерть.

ОСОБА_1, як особа, що має родинні зв'язки з пенсіонером, звернулася до ГУ ПФУ із заявою про виплату недоодержаної пенсії 20.06.2019 p., тобто, більш ніж через 6 місяців після смерті чоловіка, у зв'язку з чим позивачці було відмовлено в зазначеній виплаті.

Позивачка вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав звернулася за їх захистом до суду.

Суд аналізуючи зазначені правовідносини зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії) (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

За правилами ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "субєкт владних повноважень" орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого субєкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішення питання про виплату ОСОБА_1, перерахованої недоотриманої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у розмірі 54173, 28 грн. після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер 18 квітня 2018 року стосується цивільних прав позивачки на спадщину.

За таких обставин, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі й обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 по справі № 804/1001/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд доходить висновку, що аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що спір за позовом ОСОБА_1 (63801, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61002, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під. 2 пов.) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на обставини викладені вище, суд вважає за необхідне закрити провадження по даній адміністративній справі.

Крім того суд зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що позивачкою ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подачу адміністративного позову у розмірі 768,40 грн. відповідно до квитанції № 143_12 від 09.08.2019 року та 768,40 грн. відповідно до квитанції № 143/1_12 від 09.08.2019 року.

З огляду на обставини закриття провадження у справі та оплати позивачем судового збору, відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне повернути позивачці сплачений судовий збір.

Керуючись ст. 47, 194, 238, 241, 246, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (63801, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61002, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під. 2 пов.) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Розяснити позивачці, що для захисту своїх прав та законних інтересів він має право звернутись до відповідного суду загальної юрисдикції, в порядку цивільного судочинства.

Зобов'язати Управління державного казначейства у Основ'янському районі м. Харкова Харківської області (, адреса: 61010, м. Харків, Гімназійна набережна, буд. 16) повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. відповідно до квитанції № 143_12 від 09.08.2019 року та 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. відповідно до квитанції № 143/1_12 від 09.08.2019 року.

Роз'яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями)

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя М.О. Спірідонов