Справа № 754/11459/18
Суддя: Маринін О. В.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Маринін О.В.

при секретарі Артьоменко Д.О., Мирошниченко Н.Л.

за участю представника позивача адвоката Соботюк В.А.

представника відповідача Савранської Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №754/11459/18 за адміністративним ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_2 , громадянин Республіки Азербайджан, звернувся з административним позовом до Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 та зобов`язання вчинити дії, а саме анулювати запис в паспортному документі ОСОБА_3 на сторінці 49 запис про прийняте рішення про примусове повернення.

Свої вимоги мотивував наступним:

31 липня 2018р завідувач сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_4 , винесла рішення щодо примусового повернення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м.Сабірабад, р. Азербайджан та проставлений штамп в паспорті про прийняте рішення про примусове повернення та встановлений строк для виїзду 20 діб до 19.08.2018р. Крім того начальником Бердянського МВ УДМС в Запорізької області Василенко Є.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача у виді штрафу у розмірі 1700грн.

Посилаючись на ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п.1.9 «Інструкціі про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012р, вважає що при винесенні рішення відповідачем не досліджено, чи може він ( ОСОБА_5 ) повернутий до країни походження та вказує що не мав наміру ухилитися від виїзду з території України та порушувати міграційне законодавство.

Вважає що відповідач не мав права проставляти у його паспорті штамп про прийняте рішення про примусове повернення, оскільки він має право оскаржити це рішення.

Просить визнати протиправним та скасувати рішення від 31.07.2018р щодо примусового повернення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та анулювати запис у паспорті ОСОБА_3 серії № НОМЕР_1 на сторінці 49 про прийняте рішення про примусове повернення від 31.07.2018р .

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії надійшов до Бердянського міськрайонного суду 15.04.2019 р., згідно Постанови шостого апеляційного адміністративного суду про визначення підсудності.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.04.2019р відкрито провадження по справі.

Відповідно до заяв представника позивача адвоката Алексєєвої С.А. через участь у іншому процесі в Апеляційному суді м. Києва розгляд справи відкладався 30.05.2019, 15.08.2019 р., 05.09.2019 р. через неможливість проведення у режимі ВКЗ з Деснянським райсудом м. Києва, та 16.09.2019 р., 20.09.2019 р. через перебування судді у нарадчій кімнаті по іншим справам.

В судовому засіданні 27.09.2019 р. представник позивача - адвокат Соботюк В.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні, викладеним в адміністративному позові. Додав, що відповідачем при постановленні рішення про примусове повернення порушено права позивача ОСОБА_3 , а саме те що йому не було надано перекладача, а українською мовою він не володіє. Також зазначив, що рішення відповідача по формі та назві не відповідає «Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012р.

Представник відповідача ОСОБА_4 під час розгляду справи позовні вимоги не визнала, просила суд врахувати обставини, викладені у відзиві, а саме те, що відповідач при винесенні рішення діяв на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та відповідно до пункту 1 Положення про Державну міграційну службу України ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.08.2011 № 3773-VI ( далі за текстом - «Закон №3773-VI») визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пункт 13 Постанови КМУ від 28.03.2012 року № 251 «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983», іноземець та особа без громадянства, що отримали посвідку, повинні зареєструвати місце проживання, а в разі його зміни - перереєструвати в порядку, встановленому Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні .

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IVіноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Позивач ОСОБА_6 тривалий час порушував законодавство України, а саме з 02.08.2017р., з моменту отримання посвідки на тимчасове проживання, не зареєстрував місце проживання, після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання не прийняв заходи щодо своєчасного оформлення діючої тимчасової посвідки, та не покинув територію України.

Щодо стверджень позивача про порушення його прав на надання перекладача, зазначила, що ОСОБА_7 надавав документи на тимчасове проживання на державній мові та під час розгляду справи власноруч написав що перекладач йому не потрібен та надав особисте пояснення.

Щодо стверджень позивача про те що він не може бути примусово повернутий за межі України, так як він є шукачем притулку в Україні, також вважають їх необґрунтованими, оскільки, відповідно п.1 ст. 8 Закону України « Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011р. № 3671-VI (далі Закон № 3671-VI), Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає заявникові довідку про звернення за захистом в Україні та реєструє заявника.

Згідно п.13 ч.1 ст.1 Закону № 3671-VI «особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців 1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань».

Громадянин ОСОБА_6 прибув на територію України 23.05.2017р. через КПП «Велика Писарівка» по паспорту серії С01704719 виданому Міністерством внутрішніх справ від 28.02.2017 року терміном дії до 27.02.2027 року, з метою возз`єднання сім`ї з громадянкою України ОСОБА_8 та на підставі вищезазначеного був документований посвідкою на тимчасове проживання.

Під час винесення рішення про примусове повернення у позивача були відсутні будь - які довідки чи документи, які б свідчили про звернення або намір звернення за захистом в Україні.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Як вбачається з матеріалі справи, за порушення правил перебування в Україні, а саме, ухилення від виїзду з України після закінчення строку дії тимчасової посвідки, у відношенні громадянина ОСОБА_9 складений протокол про адміністративне правопорушення серії МЗП № 137128 від 31.07.2018р. за ч. 1 ст.203 КУпАП.

Адміністративна справа розглянута Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області та винесено рішення - штраф 1700 гривен. Адміністративне стягнення громадянин ОСОБА_7 сплатив добровільно у встановлений строк.

31.07.2018 року, на підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області було винесено рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зобов`язанням покинути територію України у термін до 19.08.2018 р.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що 23.05.2017 року громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_7 прибув в Україну по паспорту серії С01704719 виданому Міністерством внутрішніх справ від 28.02.2017 року терміном дії до 27.02.2027 року, у приватних справах.

31.07.2018р. в ході відпрацювання операції «Мігрант» був зареєстрований рапорт співробітника Бердянського ВПГУНП в Запорізькій області щодо виявлення гр. ОСОБА_9

31.04.2018р. з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло обґрунтоване звернення у відношенні громадянина ОСОБА_3 , щодо прийняття рішення про його примусове повернення з України.

Під час перевірки законності перебування на території України встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_7 прибув в Україну 23.05.2017 року через КПП «Велика Писарівка» по паспорту серії С01704719 виданому Міністерством внутрішніх справ від 28.02.2017 р, з метою возз`єднання сім`ї з громадянкою України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Громадяни Республіки Азербайджан ОСОБА_6 був документований посвідкою на тимчасове проживання серії ТР172515 від 02.08.2017 року терміном дії до 17.07.2018 року органом 8001.

В порушення вимог ч.5 п.10 Постанови КМУ від 28.03.2012 року № 251 «Про затвердження Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983» ухилився від виїзду з території України після закінчення дії посвідки на тимчасове проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Обґрунтовуючи підстави для скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, позивач посилається на те, що при постановлені рішення від 31 липня грудня 2018 року уповноваженою особою не враховано, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», та також те що відповідач не мав права проставляти штамп 31.08.2018р у паспорті прийняте рішення про примусове повернення, оскільки це рішення може бути оскаржено.

Згідно п. п. 14, 25 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України. Третя країна - країна, яка не є країною походження іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

За змістом ст. ст. 6, 7 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом. Іноземцям та особам без громадянства може бути надано притулок у порядку, встановленому законом. Іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку (ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Під час судового розгляду позову громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 до Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області (далі УДМС) про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення з України встановлено, що позивач ОСОБА_7 з відповідними заявами не звертався до будь яких державних органів України з приводу визнання його біженцем та надання тимчасового захисту.

Щодо посилань позивача та його представника на порушення права мати перекладача, то суд зазначає, що матеріалах адміністративної справи наявні власноруч складені пояснення та підписи позивача ОСОБА_10 , про те що йому не потрібен перекладач та правова допомога.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправною та скасування рішення №16 від 31.07.2018р завідувача сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області Савранської Ю.Ю., й щодо примусового повернення з України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та як похідного з цього рішення анулювання запису в паспорті про прийняте рішення про примусове повернення.

Оскаржуване рішення прийняте в межах повноважень відповідача, а його зміст та форма відповідають вимогам чинного законодавства України, також ОСОБА_6 не надав ані відповідачу, ані суду доказів того, що позивач звертався до відповідних органів виконавчої влади із заявою визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до дня винесення рішення про примусове повернення з України, що також спростовує порушення відповідачем діючого законодавства при прийнятті оскаржу вального позивачем рішення щодо примусового повернення і примусового видворення з України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.ст. 1, 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст. 3, 4, 6, 7, 9, 13, 15, 16, 25, 26Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Бердянського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. В. Маринін