Справа № 320/5568/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5568/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Сорочка Є.О.,

Шурка О.І.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи: Київський обласний військовий комісаріат, Міністерство оборони України, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, в якому просив визнати протиправною відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності та зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, у зв`язку із настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, у розмірі 119000,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2019, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення в частині визнання ДП «Украерорух» неналежним відповідачем та, відповідно, належним - Міністерство оборони України, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримав вимоги його апеляційної скарги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Щодо апеляційної скарги Міністерства оборони України, апелянт не заперечував проти її задоволення.

Представник апелянта Міністерства оборони України в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, а щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 просив її також задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційних скарг.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів зазначає таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , призваний на військову службу з 01.08.1985 Бориспільським РВК.

З 01.08.1985 по 21.10.1989 - курсант Ворошиловградського вищого військового авіаційного училища штурманів, з 21.10.1989 по 11.12.1989 - зарахований у розпорядження Головнокомандуючого Військами Протиповітряної оборони, в/ч 32457 (Литва, м. Шауляй), з 12.12.1989 по 14.02.1994 - штурман наведення комплексу автоматизованих засобів управління, в/ч 32457 (Литва, м. Шауляй), з 14.02.1994 по 10.07.1995 старший помічник начальника групи управління польотами (по радіолокаційному управлінню), в/ч 45035 (Київська область, м. Бориспіль), з 10.07.1995 по 10.03.1998 - начальник групи управління польотами, в/ч 45035 (Київська область, м. Бориспіль), з 10.03.1998 по 19.10.1999 - старший помічник начальника чергової зміни (радіолокаційне управління), в/ч НОМЕР_1 (Київська область, м. Бориспіль).

Наказом Міністра оборони України від 19.10.1999 № 600, позивач був відряджений в розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, де проходив військову службу на різних посадах та отримував грошове забезпечення військовослужбовця, про що свідчить витяг з послужного списку підполковника ОСОБА_1 . (а.с. 19)

Наказом Міністра оборони України від 20.12.2014 № 831, підполковника ОСОБА_1 , заступника керівника польотів районного диспетчерського центру регіонального структурного підрозділу «Київцентраеро» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, звільнено з військової служби у запас, за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). (а. с. 16)

На день звільнення з військової служби, вислуга років позивача у Збройних Силах України становила: календарна - 29 років 04 місяці, пільгова - 31 рік 02 місяці.

Наказом директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23.12.2014 № 656/о, позивач був звільнений 24.12.2014 з посади заступника керівника польотів районного диспетчерського центру РСП «Київцентраеро» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, з правом носіння військової форми одягу (підстава видання наказу - витяг із наказу Міністра оборони України від 20.12.2014 № 831, телеграма заступника директора РСП «Київцентраеро» з ВПП від 23.12.2014 № 230851). (а.с. 17)

Наказом директора РСП «Київцентраеро» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 24.12.2014 № 658/о, позивач звільнений 24.12.2014 з посади заступника керівника польотів районного диспетчерського центру РСП «Київцентраеро» Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, з правом носіння військової форми одягу (підстава видання наказу - витяг із наказу Міністра оборони України від 20.12.2014 № 831, наказ Украероруху від 23.12.2014 № 656/о. (а.с. 18)

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 1050286, при первинному огляді позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності з 19.03.2018 року довічно, причина інвалідності: захворювання, пов`язане з проходженням військової служби. (а.с. 20)

Позивач звернувся до директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із заявою від 25.05.2018 щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності, додавши до заяви копію виписки МСЕК від 27.03.2018, копію витягу з наказу Міністра оборони України від 20.12.2014 № 831; копію витягу з наказу директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 23.12.2014 № 656/0; копію витягу з наказу КРЦ «Київцентраеро» № 658/0 від 23.12.2014. (а.с. 21)

Проте, відповідачем надано відповідь від 12.06.2018 № 1-26.2-2718, в якій Державне підприємств обслуговування повітряного руху зазначає, що не має законних підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, у зв`язку з встановленням інвалідності, з посиланням на п. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями правоохоронними органами, у яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, проходження служби у військовому резерві резервістами. Також, Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, передбачено чіткий порядок звернення щодо виплати такої допомоги. (а.с.22-23)

Згідно листа Київського обласного військового комісаріату від 22.06.2018 за вих. № 2/5/1082 щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності зазначено, що ОСОБА_1 необхідно звертатися до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. (а.с. 24)

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21.08.2018 за вих. № 248/3/6/1737 зазначено про те, що у Міністерства оборони України немає законодавчих підстав для прийняття рішення про призначення допомоги військовослужбовцям, які відряджалися для проходження військової служби до державних підприємств. (а.с. 25-26)

Вважаючи, що відмова відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності є протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з наступного:

- призначення та виплата позивачу одноразової грошової допомоги має відбуватися на підставі пункту 5 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, що у логічному зв`язку із частиною 2 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ означає, що розмір одноразової грошової допомоги в такому випадку визначає Кабінет Міністрів України, при чому розмір одноразової грошової допомоги позивача не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року;

- визначення відповідача, який є державним унітарним підприємством, не є тотожним визначенню органу державної влади в розумінні приписів ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ та п. п. 12, 17 Порядку № 975; Державне підприємство обслуговування повітряного руху України не є належним суб`єктом як для встановлення, так і для виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, а тому, відмова відповідача щодо призначення та виплати такої допомоги позивачу, викладена у листі від 12.06.2018 № 1-26.2-2718, є правомірною.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Приписами ч. 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці Збройних Сил України та інших військових формувань можуть бути відряджені до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних (освітніх) закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі. Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями у таких державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних (освітніх) закладах, затверджується Президентом України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. (ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»)

Положеннями ч. 5 ст. 16і Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначено, що у разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів цих державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) були відряджені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, затверджений Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Пунктом 6 Порядку, встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у разі встановлення інвалідності III групи у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Пунктом 11 Порядку № 975, визначено перелік документів, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.

У разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцю, особі, звільненій з військової служби, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або на день його (її) звільнення з військової служби обіймав (обіймала) посаду в державному органі, установі, організації із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів таких державних органів, установ, організацій, до яких він (вона) був (була) відряджений (відряджена). (п. 18 Порядку)

Відповідач у листі-відмові вказав на те, що Державне підприємство обслуговування повітряного руху України є державним унітарним підприємством, тобто, не є ні державним органом, ні установою/організацією, які повинні здійснювати виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям за приписами ст. 16і Закону № 2011-ХІІ.

Отже, обов`язок з виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги покладено і на Міністерство оборони України і на інші утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, а також, на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади залежно від того, чи були відряджені зазначені військовослужбовці для подальшого проходження служби в органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади.

У випадку, якщо військовослужбовці звільняються безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах, куди вони були відряджені для подальшого проходження служби із залишенням на військовій службі, то й обов`язок виплати одноразової грошової допомоги покладається законодавцем на органи державної влади, органи місцевого самоврядування або сформовані ними органи, підприємства, установи, організації, вищі навчальні заклади відповідно, до яких були відряджені зазначені військовослужбовці та у яких вони працювали. Також, законодавством визначено, що за відрядженими до державних органів, установ і організацій військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

В розумінні ч. 5 ст. 16і Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», під «державними органами, установами і організаціями» маються на увазі в тому числі і державні підприємства та інші організації, незалежно від назви, до яких на підставі положень чинного законодавства можуть відряджатись військовослужбовці, адже у інакшому б випадку, військовослужбовці, які відряджені до органів, що буквально не зазначені в даному переліку, мали б інший механізм призначення/виплати вказаної одноразової грошової допомоги за однакових умов. Поняття «організація» є широким, до якого можна віднести й інші організаційно-правові форми, зокрема, державне підприємство.

Наведене узгоджується також з даними державного класифікатора України організаційно-правових форм господарювання ДК 002:2004, за яким визначення «державної організації» та «державного унітарного підприємства» є подібними.

Згідно з абз. 4 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» від 19.07.1999 № 1281, грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ».

Відповідно до п. 1 Порядку і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 104 від 07.02.2001, військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної кримінально-виконавчої служби.

Таким чином, оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям у разі встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби здійснюється за рахунок коштів Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, що узгоджується з зазначеним вище та є найбільш обгрунтованою природою та структурою призначення/виплати такої допомоги.

Посилання на те, що ДП з обслуговування повітряного руху України є державним комерційним підприємством, яке не отримує кошти ні з державного, ні з будь-якого місцевого бюджету та не має юридичних підстав для виплати одноразової грошової допомоги при встановленні військовослужбовцю інвалідності, оскільки така виплата має здійснюватись відповідно до чинного законодавства України виключно за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Крім того, згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1281 від 19.07.1999, фінансування витрат на утримання підрозділів системи здійснюється за рахунок коштів, передбачених на ці цілі в державному бюджеті, частини коштів, що надходять від аеронавігаційних зборів та з інших джерел, не заборонених законодавством.

В частині посилання на норму ч. 6 ст. 16і Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», колегія суддів зазначає, що дана норма є загальною, а ч. 5 ст. 16і даного Закону - спеціальною, оскільки визначає право на отримання допомоги для осіб, які на день звільнення з військової служби обіймали посаду в державному органі/установі/організації.

Доводи щодо того, що відповідач не наділений повноваженнями щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оскільки в нього відсутня комісія з розгляду питань про призначення такої допомоги є безпідставними, зважаючи на те, що Порядком № 975 не передбачено обов`язкового створення таких комісій для прийняття рішення про призначення/виплату такої допомоги. Отже, не пов`язується виплата одноразової грошової допомоги з розглядом заяв на засіданнях комісії, а такі створюються для більш швидкого та детального розгляду заяв.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла до висновку, що відмова Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначені та нарахуванні/виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності є протиправною, оскільки зазначена виплата повинна здійснюватися саме Державним підприємством обслуговування повітряного руху України, відповідно до норм чинного законодавства, а відсутність відповідних грошових надходжень від держави на проведення виплати зазначеної допомоги не може бути підставою для порушення права позивача.

Відповідно до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Так, «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі «Формер Кінг з Греції та інші проти Греції»).

Зважаючи на наявність відмов у виплаті зазначеної допомоги від Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Київського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України, на переконання колегії суддів, залишення незахищеним та нереалізованим визнаного учасниками справи права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності з підстав нечіткості законодавства щодо уповноваженого органу на здійснення таких виплат є недопустимим та суперечить самому принципу «належного урядування» та може вважатись «законним сподіванням позивача» на отримання грошової допомоги, згідно положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З матеріалів справи слідує, що загальний стаж проходження позивачем військової служби в Збройних Силах України з 01.08.1985 по 24.12.2014 становить в календарному обчисленні 29 років 04 місяці, в пільговому - 31 рік 02 місяці. (а.с. 17)

Позивачу встановлена ІІІ група інвалідності відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ № 1050286 від 27.03.2018 при первинному огляді вперше з 19.03.2018 довічно у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, що є підставою для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Наявність у позивача права на отримання такого виду одноразової грошової допомоги учасниками справи не заперечується, проте, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаної допомоги задоволенню не підлянгає, оскільки в межах даного спору не перевірялось чи навались позивачем всі необхідні документи та чи відповідають вони встановленим вимогам, а також в справі наявні відмови у призначенні та виплаті зазначеної допомоги, які містять у собі посилання на неналежний орган її призначення/виплати, але не свідчать про розгляд заяви позивача по суті. Таким чином, вказані вимоги є передчасними, а належним способом захисту прав позивача, на переконання колегії суддів, є зобов`язання Державного підприємства обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про те, що позивачем було подано позов до неналежного відповідача, помилковими, оскільки застосуванню в спірних правовідносинах підлягає ч. 5 ст. 16і Закону № 2011-ХІІ, а грошову допомогу, у зв`язку із встановленням інвалідності повинно призначити та виплатити позивачу ДП «Украерорух», у якому на день звільнення з військової служби він обіймав посаду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а обгрунтування апеляційної скарги Міністерства оборони України частково спростовують мотивування рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 в частині визначення належним відповідачем в даних правовідносинах Міністерства оборони України.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи, а тому, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328-331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, треті особи: Київський обласний військовий комісаріат, Міністерство оборони України, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності.

Зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України повторно розглянути заяву про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Є.О. Сорочко

О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 02.10.2019.