Справа № 280/2923/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
12 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 280/2923/19
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року ( суддя першої інстанції Прасов О.О.) у справі №280/2923/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплачувати позивачу пенсію в розмірі п`яти мінімальних зарплат з 01.01.2019.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що влітку 2018 року він звернувся до Правобережного ОУПФУ м.Запоріжжя з проханням перерахувати йому пенсію згідно з ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, встановлених законом на 1 січня відповідного року, оскільки позивач вже тоді вважав що ч.3 вказаної статті є антиконституційною. Листом Правобережного ОУПФУ м.Запоріжжя за №246/К-9 від 20.06.2018 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки під час його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС він не проходив дійсної строкової служби. 25.04.2019 Конституційний суд України своїм Рішенням №1-р(ІІ)/2019 виключив словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач зазначив, що приймав участь у виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони та проходив у той же час службу в запасі як військовозобов`язаний, у зв`язку з чим отримав інвалідність, яка пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Після подачі позову про перерахунок пенсії відповідно до приписів ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п`яти мінімальних зарплат, позивач звернувся до Правобережного ОУПФУ м.Запоріжжя з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25.04.2019, однак і на цей раз позивачу відмовлено.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на прийняття судом рішення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважає встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення спору. Заявник апеляційної скарги зазначає, що оскільки позивач має статус особи, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, то наявні встановлені підстави для перерахунку пенсії відповідно до статті 59 Закону України № 796-ХІІ, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, з 01.01.2019 року. Надаючи аналіз законодавству по цивільній обороні, позивач вказує, що приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як інвалід II групи захворювання, яке пов`язане з аварією на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії АВ №0679122.

Влітку 2018 року позивач звернувся до Правобережного ОУПФУ м. Запоріжжя з проханням перерахувати йому пенсію згідно з ст.59 ч.3 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат, встановлених законом на 1 січня відповідного року.

Листом Правобережного ОУПФУ м. Запоріжжя за №246/К-9 від 20.06.2018 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки під час його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС він не проходив дійсної строкової служби.

25.04.2019 Конституційний суд України своїм Рішенням №1-р(ІІ)/2019 виключив словосполучення "дійсної строкової", що містилися в положеннях ч.3 ст.59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Після подачі позову про перерахунок пенсії відповідно до приписів ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі п`яти мінімальних зарплат позивач 23.06.2019 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії вже з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р(II)/2019 від 25.04.2019.

Листом від 26.06.2019 за №27/03-20 відповідачем повідомлено позивача по перше про те , що за матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 під час участі позивача в ліквідації наслідків аварії, позивач працював на Київському заводі реактивів, індикаторів та аналітичних препаратів « РІАП», а не проходив дійсну військову службу, а по друге відповідач послався на те, що Рішення № І-р(ІІ)/2019 не містить положень щодо порядку його виконання. З зазначеного питання Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціальної політики України. Указано, що відповідь Міністерства соціальної політики України буде прийнята до уваги при нарахуванні пенсійних виплат позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду копії військового квитка та довідки військкомату чи військової частини з зазначенням участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, також позивачем не доведено, що він у 1986 році проходив військову службу або був призваний на військові збори, з огляду на що суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позову.

Погоджуючись з рішенням суду, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796XII визнане неконституційним та втратило чинність 25.04.2019, як того вимагає ст.91 Закону України "Про Конституційний Суд України".

Однак, з матеріалів справи встановлено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 17.09.1986 по 19.09.1986 (а.с. 4), а строкову військову службу він проходив з 11.05.1974 по 04.10.1974, про що і зазначено у листі пенсійного фонду від 26.06.2019 року № 27/03-20.

Таким чином підлягає з`ясуванню та доказуванню питання обґрунтованості вимог позивача на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі від мінімальної заробітної плати згідно з ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» як з 01.01.2019 року так і після прийняття рішення Конституційним Судом України з 25 квітня 2019 року, відповідно до його звернення в червні 2019 року.

Як стверджує позивач, він приймав участь у виконанні робіт з ліквідації наслідків аварії на Чернобильській АЄС саме у складі формувань Цивільної оборони , проходив в той же час службу в запасі в якості військовозобов`язаного , та отримав інвалідність , яка пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЄС.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції зауважує, що статтею 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.03.1991 № 796-ХІІ визначено види пенсій, підстави їх призначення та розмір пенсій, що призначаються військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною третьою статті 59 Закону України від 28.03.1991 № 796-ХІІ, у редакції Закону України від 05.10.2006 № 231-У "Про внесення змін до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", було визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Тобто, частиною третьою статті 59 Закону України від 28.03.1991 № 796-ХІІ ( до прийняття Конституційним судом України рішення від 25.04.2019 р.) було визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.

11.10.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон України від 03.10.2017 № 2148-УІІІ), яким частину третю статті 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон України від 28.02.1991 № 796-ХІІ) викладено у новій редакції, згідно з якою особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Очевидно, що Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме доповнено цей перелік особами, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також особами, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Однак, незмінною до прийняття рішення Конституційним судом України залишалася умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби.

Висновок про те, що вказаний у ч.3 ст.59 Закону перелік осіб стосується виключно військовослужбовців, а не будь яких інших осіб, випливає з того, що зазначена норма права знаходиться в статті 59 Закону, яка, як зазначено вище, визначає умови призначення пенсій саме військовослужбовцям. При цьому, вказана норма права (ч.3 ст.59 Закону) стосувалася не усіх військовослужбовців, а виключно тих, які проходили дійсну строкову службу.

Після прийняття рішення Конституційним судом України 25.04.2019 року, коли словосполучення «дійсна строкова» визнано неконституційним, стаття 59 зазначеного закону передбачає гарантії держави щодо пенсійного забезпечення саме визначеної законодавцем категорії - право на перерахунок пенсії за ч.3 ст.59 Закону мають лише військовослужбовці.

Висновки суду першої інстанції які слугували підставою для відмови у задоволенні позовним вимог, а саме ненадання позивачем до суду копії військового квитка та довідки військкомату чи військової частини з зазначенням участі позивача у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а також не доведення, що він у 1986 році проходив військову службу або був призваний на військові збори, виходячи з вищевикладеного, є правомірними та обгрунтованими, колегія суддів їх підтримує.

Доводи апеляційної скарги позивача, які стосуються посилання на судову практику не можуть вплинути на предмет з`ясування в даній справі та визначені судом обставини, суть яких зводиться до того, що з огляду на матеріали справи, позивач під час участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС у період з 17.09.1986 року по 19.09.1986 року та з 01.12.1986 р. по 02.12.1986 року працював на Київському заводі реактивів, військову службу в цей період не проходив, та не був призваний на військові збори.

З урахуванням викладеного, підстав для застосування ч.3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ на звернення позивача щодо нарахування та виплати пенсії, Правобережне ОУПФ України м. Запоріжжя не мало як станом на 01.01. 2019 року , так і після Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись статтями 308, 309, 311, 315, 321, 322, 325 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року у справі №280/2923/19 без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська
суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко