Справа № 753/7591/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 753/7591/18 Суддя першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьменка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати неправомірними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві), які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, у відповідності до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату державну пенсію по інвалідності з розрахунку 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, з розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язання Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії та додаткової пенсії у відповідності до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року вказаний адміністративний позов був залишений без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що про порушення свого права на отримання пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року дізналася випадково 19 березня 2018 року та невідкладно звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Також позивач зазначає, що відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходив.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач 22 березня 2018 року звернулася до відповідача із заявою про перерахунок і виплату пенсії та додаткової пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року.

Листом Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17 квітня 2018 року № 6742/14/М-625 у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Не погоджуючись із такими діями Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних причин пропустила строк звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 99 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 оскаржує дії відповідача щодо перерахунку пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року, проте, з адміністративним позовом звернулася до суду 26 квітня 2018 року, тобто після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України у редакції, чинній на час звернення з адміністративним позовом, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України у редакції, що діє на час розгляду справи, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказував на те, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду з адміністративним позовом. У свою чергу позивач у відповіді на відзив наполягала на тому, що адміністративний позов був поданий у межах встановленого строку, обчисленого з дня, коли вона дізналася про порушення свого права.

Позивач звертала увагу на те, що про порушення свого права на виплату пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року у належному розмірі дізналася із листа Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17 квітня 2018 року № 6742/14/М-625.

Надаючи оцінку зазначеним доводам, колегія суддів враховує, що згідно з абз. 22 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Листом від 17 квітня 2018 року № 6742/14/М-625 позивачу було повідомлено про те, що відповідач не визнає її право на отримання пенсії за вказаний період порушеним. З вказаного листа ОСОБА_1 фактично дізналася про те, що відповідач відмовляється поновити право на отримання пенсії у належному розмірі, яке, на її думку, було порушене.

Натомість про порушення свого права на виплату пенсії за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року позивач повинна була дізнатися не отримавши пенсію за кожен із місяців такого періоду в належному, на її думку, розмірі.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду. Також позивач не звернулася до суду із клопотанням про поновлення такого строку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду від 02 липня 2019 року постановлена у повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 123 КАС України.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що строки звернення до суду з адміністративним позовом не застосовуються відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Вказана норма права передбачає виплату за минулий час без обмеження будь-яким строком лише нарахованих сум пенсії, які не отримані пенсіонером з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. Разом з тим, в даному випадку пенсія за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року не лише не виплачувалася позивачу, але й не була нарахована. Відповідно, ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не регулює правовідносини, що виникли між сторонами справи.

Посилання позивача на ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також є необґрунтованим, адже вказана норма права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Таким чином, суд першої інстанції вірно застосував ст. 99 КАС України у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин та ч. 3 ст. 123 КАС України у редакції, що діє на час вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 02 липня 2019 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Кузьменко

Є.В. Чаку