Справа № 702/734/19
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №702/734/19
Провадження №2-а/702/14/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Мазай Н.В.,

з участю секретаря судових засідань Шковири А.М.,

сторони: не з`явились,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліці Національної поліції України, поліцейського УПП в м. Києві ДПП рядового Бондаренка Романа Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, визнання незаконними дій працівника поліції,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, визнання незаконними дій працівника поліції.

Підставою для звернення вважає те, що 14.07.2019 о 10 годині 20 хв. рухаючись проспектом Броварським у м. Київ він був зупинений працівником поліції, який не представившись, спілкуючись зверхньо та грубо, звинуватив його, що він, нібито, здійснив поворот ліворуч без увімкнення відповідного світлового поворотника. Попросив позивача передати йому своє посвідчення водія та документи на авто. На що він відмовився, так як світловий сигнал повороту у нього під час здійснення маневру був увімкнений, а тому він зажадав від працівника поліції справедливої причини зупинки та надання доказів скоєного ним правопорушення. Після того, працівник поліції переписав номерний знак з його автомобіля та пішов.

07.08.2019 на його домашню адресу прийшов рекомендований лист, у якому він отримав копію оскаржуваної постанови, яку, як виявилось, відповідач склав вже після того, як він поїхав на основі відомостей з реєстру по номерному знаку його автомобіля.

Вважає дії поліцейського повністю незаконними, а постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №658632 від 14.07.2019 постановлену з грубим порушенням норм процесуального права, без врахування його пояснень та дослідження всіх доказів та обставин по справі. Під час керування транспортним засобом він ПДР не порушував, умислу на це не мав, про що пояснив працівнику поліції. Звернувся до поліцейського з вимогою надати йому будь-які докази в підтвердження вчинення зазначеного в постанові адміністративного правопорушення та повідомити якими саме технічними засобами воно було зафіксовано. Заявляв клопотання про залучення свідків, які бачили, як саме він рухався та могли підтвердити відсутність правопорушення з його боку.

Однак працівниками поліції таких доказів надано не було, крім того, таких доказів не зазначено й в оскаржуваній постанові.

Оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. В даному випадку йдеться про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Отже, навіть якщо такий відеозапис існує, він не є допустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку встановленого законом.

Під час винесення оскаржуваної постанови відповідач не надав йому можливості у повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

В оскаржуваній постанові відсутнє зазначення технічного засобу, яким здійснювався фото або відеозапис, в п.5 постанови серії ЕАВ №1101068 не зазначено інформації про те, кому належить транспортний засіб, яким він керував, місця скоєння адміністративного правопорушення, суті адміністративного правопорушення, опису обставин, установлених при розгляді справи, частини та статті, якими передбачена відповідальність за вчинене правопорушення; п.8 постанови не містить зазначення додатків, доданих до постанови (у разі наявності), однак вказані відомості зазначені поліцейським в п.9 оскаржуваної постанови; пункт 10 оскаржуваної постанови не містить підпису особи яка притягується до адміністративної відповідальності в підтвердження роз`яснення такій особі прав, передбачених ст.268 КУпАП та строків оскарження постанови, передбачених ст.289 КУпАП.

Наведене свідчить, що під час винесення оскаржуваної постанови були порушені норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження своєї позиції, викладеної у постанові про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, а також будь-яких доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис з нагрудних камер поліцейського.

Просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №658632 від 14.07.2019 та визнати дії поліцейського УПП в м. Києві ДПП рядового Бондаренка Романа Миколайовича незаконними.

На електронну адресу суду 13.09.2019 та на поштову адресу суду 17.09.2019 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Рядніна А.А. надійшов відзив, відповідно до якого вважає, що твердження позивача, викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи із наступного.

Згідно постанови 14.07.2019 о 10 год 20 хв, водій ОСОБА_1 в м. Київ, по пр. Броварському, 32А, керуючи транспортним засобом «OPEL ASTRA» н.з. НОМЕР_1 , здійснив маневр перестроювання без відповідного світлового сигналу поворотників, здійснив рух в крайні лівій смузі для руху, яка призначена для розвороту та повороту ліворуч та відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив пункти 9.2.б, 11.2, 2.1 ПДР України, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, за яке ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Внаслідок чого позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн.

14.07.2019 під час виконання службових обов`язків, здійснюючи патрулювання по пр. Броварський у місті Києві, екіпажом було помічено автомобіль OPEL ASTRA н.з. НОМЕР_1 , який здійснив маневр, а саме перестроювання, не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку. Після чого, було прийнято рішення зупинити даний транспортний засіб. При перевірці документів, водій не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Після зупинення автомобіля, підійшовши до водія, інспектор назвав своє прізвище та ім`я, посаду та спеціальне звання, поінформував водія про причину зупинення транспортного засобу.

В подальшому, керуючись статтями 268, 278, 279 КУпАП та пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції, роз`яснено позивачу його права і обов`язки, зазначивши порушення, яке вчинив позивач, а саме при перевірці документів не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. п. 2.1, 2.4 ІІДР. Інспектором було здійснено дослідження та оцінка доказів, а саме усні пояснення позивача. Після чого, інспектор повідомив позивача про прийняте по справі рішення (накладення штрафу на позивача в розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн 00 коп) та виніс постанову. Дії інспектора зафіксовано па нагрудну камеру поліцейського.

Статтею 40 ЗУ "Про Національну поліцію» (далі-Закон №580-VIIІ) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580580-VIIІ надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Такого ж висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду в своїй постанові від 11.06.2019 у справі №379/78/19.

Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, інспектором було здійснено дослідження та оцінка доказів у присутності позивача, а тому посилання щодо ненадання йому можливості для ознайомлення з доказами не відповідає дійсності.

Вказані обставини свідчать про дотримання інспектором процедури розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності та правомірне винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи "Максименко проти України" обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коля йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст.122 КУпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Зазначає, шо інспектор в ході розгляду справи не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Таким чином, інспектором було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених статтею 268 КУпАП при розгляді справи.

За таких обставин відсутні підстави для скасування постанови з мотивів, наведених в позовній заяві, що узгоджується з висновком Шостого апеляційного адміністративного суду викладених в постанові від 11.06.2019 у справі № 379/78/19.

Вказані обставини свідчать про дотримання інспектором процедури розгляду справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності та правомірне винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення.

Оскільки, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, твердження позивача, викладені у позову є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, а тому просять у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 20.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано від Управління патрульної поліції в м. Києві копію матеріалів, на підставі яких винесена постанова серії НК №658632 від 14.07.2019, в тому числі матеріали фото та відеофіксації події про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.

Ухвалою суду від 06.09.2019 замінено неналежного відповідача у справі Національну поліцію України на Департамент патрульної поліції Національної поліції України та відкладено проведення судового засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку. Подав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримав повністю, просить його задоволити.

У судове засідання представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку.

У судове засідання відповідач поліцейський УПП в м.Києві ДПП рядовий Бондаренко Роман Миколайович не з`явився по невідомій суду причині. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №658632 від 14.07.2019, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченою ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.9).

За змістом оскаржуваної постанови, 14.07.2019 о 10 год 20 хв ОСОБА_1 в м. Київ по проспекту Броварський, 32А, керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA д.н.з НОМЕР_1 , здійснив маневр перестроювання без відповідного світлового сигналу поворотників, здійснив рух в крайній лівій смузі для руху, яка призначена для розвороту та повороту ліворуч та відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.9.2б, 11.2, 2.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Копію даної постанови позивачу надіслано рекомендованим листом 18.07.2019.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. п.1, 2 ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.9.2 б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п.11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідальність за порушення п.п. 9.2 б, 11.2 ПДР України, передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, відповідно до якої порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.п.а п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.п.а п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1.

Відповідальність за порушення п. 2.1 ПДР України, передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно до якої керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.8 ч. 1 ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.2 ч.1 ст.32 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача поліцейського УПП, в спірних правовідносинах не було.

Тобто, поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав); у разі, якщо поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії є неправомірними.

Відповідного висновку дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду (КАС) у справі від 15 березня 2019 року № 686/11314/17.

Приписами ст.ст. 73 - 76 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В матеріалах справи міститься диск з відеозаписом, на якому зафіксовано розмову позивача з представником патрульної поліції, під час якої відповідач здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення, а позивач заперечував факт вчинення ним правопорушення та порушення ПДР.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 73-76 КАС України та у встановленому порядку підтверджували факт порушення позивачем вимог п.п. 9.2б, 11.2 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, які стали причиною зупинки транспортного засобу позивача.

Доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови, про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного суду у справі №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18 від 18.07.2019.

Суд, дослідивши зазначений відеозапис не зміг встановити факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме здійснення маневру перестроювання без відповідного світлового сигналу поворотників, здійснення руху в крайні лівій смузі для руху, яка призначена для розвороту та повороту ліворуч, позаяк на відеозаписі зафіксовано автомобіль позивача після зупинки працівниками патрульної поліції.

Так, оскільки поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення позивачем документів в тому числі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії є неправомірними, а тому в даному випадку відмова позивача пред`явити відповідні документи не може бути розцінена, як порушення ним п.п.а п.2.4 ПДР України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях позивача відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та рішень в межах даного спору.

Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Крім цього, сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Враховуючи викладене, суд вбачає протиправними дії відповідача поліцейського УПП в м. Києві ДПП рядового Бондаренка Романа Миколайовича при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 658632 від 14.07.2019, що є підставою для задоволення позову в частині, а саме скасування оскаржуваної постанови.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що відповідач не надав йому можливості у повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст.268 КУпАП не може бути підставою для задоволення позову, оскільки позивачем не конкретизовано, якими саме правами він був позбавлений скористатися з вини відповідача.

Позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених статтею 268 КУпАП, оскільки за змістом відеозапису фактичного розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, під час спілкування ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав.

Посилання позивача навідсутність зазначення в оскаржуваній постанові технічного засобу, яким здійснювався фото або відеозапис, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки за змістом самого відеозапису розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач був поінформований про такий запис та він був наданий суду.

Посилання позивача на те, що пункти 5-8 оскаржуваної постанови не в повному обсязі відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції, зокрема в п.5 постанови серії ЕАВ №1101068 не зазначено інформації про те, кому належить транспортний засіб, яким він керував, місця скоєння адміністративного правопорушення, суті адміністративного правопорушення, опису обставин, установлених при розгляді справи, частини та статті, якими передбачена відповідальність за вчинене правопорушення; п.8 постанови не містить зазначення додатків, доданих до постанови (у разі наявності), однак вказані відомості зазначені поліцейським в п.9 оскаржуваної постанови; пункт 10 оскаржуваної постанови не містить підпису особи яка притягується до адміністративної відповідальності в підтвердження роз`яснення такій особі прав, передбачених ст.268 КУпАП та строків оскарження постанови, передбачених ст.289 КУпАП, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки вказана постанова не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Натомість, оскаржувана постанова серії НК № 658632 від 14.07.2019 містить вказівку на: місце скоєння адміністративного правопорушення, суті адміністративного правопорушення, опису обставин, установлених при розгляді справи, частини та статті, якими передбачена відповідальність за вчинене правопорушення.

Відсутність в оскаржуваній постанові зазначення власника транспортного засобу, додатків не може бути самостійною підставою для скасування постанови.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції допущено порушення, та не надано відповідачем належних та допустимих доказів правомірності постанови, тому, з цих підстав, суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП є неправомірною та підлягає скасуванню, справа, відповідно до п. 3) ч. 3 ст. 286 КАС України закриттю провадженням, що буде відповідати повному та належному захисту прав позивача, який здійснений, відповідно до імперативних приписів ст. 286 КАС України.

Вимога позивача про визнання дій поліцейського незаконними, не підлягає до задоволення, оскільки такий спосіб судового захисту прав позивача не передбачений ч.3 ст.286 КАС України.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно з ч. 1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу,стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 19, 77, 78, 79, 229, 241-246, 250, 286, 295, 296 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліці Національної поліції України, поліцейського УПП в м.Києві ДПП рядового Бондаренка Романа Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, визнання незаконними дій працівника поліції, задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №658632 від 14.07.2019 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволені позову в іншій частині відмовити.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Монастирищенським РС УДМС України в Черкаській області 03.06.2014, зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, електронна адреса: www.patrol.police.gov.ua.

Відповідач: поліцейський УПП в м. Києві ДПП рядовий Бондаренко Роман Миколайович, місцезнаходження: вул. Народного Ополчення, 9, м. Київ, 03151, електронна адреса: .

Суддя: Н.В. Мазай