Справа № 540/1605/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1605/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

02 серпня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просить:

- визнати дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - неправомірними;

- визнати пільговий стаж роботи з 03.01.1984 р. по 16.05.1984 р. на шахті ім. Н.А. Ізотова Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля та за період роботи з 01.09.1986 р. по 11.08.1989 р. на шахті Артема Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля;

- зобов'язати ГУ ПФУ в Херсонській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням даних трудової книжки та уточненої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 320 від 21.03.2017 р. та архівної довідки за вих. № 18.01-03/Б-15 від 21.02.2017 р. з архівною копією особовою картки форми № Т-2.

Ухвалою суду від 03.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Приписами частини третьої статті 263 КАС України визначено, що у даній категорії спорів заявами по суті справи є позов та відзив. При цьому, відповідно до частин 5 та 8 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до змісту позову, вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 03.01.1984 р. по 11.08.1989 р. працював на шахтах ім. Н.А. Ізотова та імені Артема Артемівського ВО видобутку вугілля на посаді підземного електрослюсаря ІІІ розряду, що підтверджується записами у трудовій книжці та уточненими довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданими архівним відділом структурного підрозділу "Управління матеріально-технічного забезпечення та допоміжних виробництв" державного підприємства Донецької народної республіки "Артемуголь". У березні 2019 року позивач звернувся до Бериславського ОУ ПФУ Херсонської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст.114 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у задоволені якої відповідачем відмовлено з підстав не підтвердження стажу роботи на підземних роботах через відсутність уточнюючих довідок ГУ Пенсійного фонду України в Донецький області та ГУ Пенсійного фонду України в Луганській області, при цьому, надані архівним відділом структурного підрозділу "Управління матеріально-технічного забезпечення та допоміжних виробництв" державного підприємства Донецької народної республіки "Артемуголь" довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №320 від 21.03.2017р. та за вих.№18.01-03/Б-15 від 21.02.2017 р. не створюють правових наслідків, оскільки видані на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки дійсно відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" ці довідки є недійсними і не створюють правових наслідків, проте практика Міжнародного суду ООН стосовно окупованих територій сформульована таким чином, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, яку позивач вважає за можливе застосувати до даних спірних правовідносин.

16.09.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що рішення управління від 21.06.2019 р. № 2 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону громадянину ОСОБА_1 відповідач вважає правомірним, оскільки позивачем не надані довідки, які підтверджують пільговий стаж та характер виконуваної роботи. зокрема, відповідач зазначає, що архівна довідка трудового сектору адміністрації міста Горлівка Донецької народної республіки за вих. № 18.01-03/Б-15 від 21.02.2017 р. містить розбіжності у даті прийняття ОСОБА_1 на роботу за вказаний період з датою видачі наказу, а також невідповідність дати звільнення позивача з роботи з датою видачі наказу (звільнення датовані заднім числом). З огляду на викладене відповідач вважає, що вказана довідка не може вважатися документом, який підтверджує наявність у позивача пільгового трудового стажу. Щодо підстав не зарахування періоду роботи позивача з 03.01.1984 по 16.05.1984, то за позицією відповідача надана позивачем довідка взагалі не містить інформації про зазначений період, при цьому, відсутні дати наказу та запису про прийняття на роботу.

Дослідивши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 01.09.1980 р. по 21.12.1983 р. навчався в ПТУ № 25 м. Горлівка, у період з 08.08.1983р. по 18.12.1983р. виконував гірничі роботи під землею за професією електрослюсаря підземного на підземній дільниці ЕМС, з 03.01.1984 р. по 16.05.1984 р. працював на шахті ім. Н.А. Ізовітова на посаді підземного електрослюсаря по III розряду та звільнений 16.05.1984 р. у зв'язку з проходженням військової служби в Радянській Армії строком до 03.06.1986р., з 01.09.1986 р. по 11 серпня 1989 року пропрацював на посаді підземного електрослюсаря III розряду шахти ім. Артема, і був звільнений на підставі п.1 ст.40 КЗпП УРСР за скороченням штату працівників з наданням пільг, встановлених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 22.12.1987р. №1456, що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_2, уточненою довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої архівним відділом структурного підрозділу "Управління матеріально-технічного забезпечення та допоміжних виробництв" державного підприємства Донецької народної республіки "Артемуголь" за №320 від 21.03.2017 р., уточненою архівною довідкою за вих. №18.01-03/Б-15 від 21.02.2017р. та архівною копією особової картки форми № Т-2, виданих трудовим сектором адміністрації міста Горлівка Донецької народної республіки, копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно розписки - повідомлення від 26.03.2019 року за № 1869 Бериславський відділ обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування ГУ ПФУ в Херсонській області отримав від ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; документ про місце проживання (реєстрацію) особи; паспорт; трудову книжку, військовий квиток, диплом про навчання, заяву про спосіб виплати пенсії, інший документ.

21.06.2019 року Бериславським відділом обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування ГУ ПФУ в Херсонській області прийнято рішення № 2 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з відсутністю права на пенсію за віком на пільгових умовах, про що повідомлено позивача листом за вих. № 2268/0203 від 27.06.2019 р.

Вважаючи дії ГУ Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними, позивач звернувся до суду для захисту свого права на пенсійне забезпечення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-IV), який набрав чинності 1січня 2004 року.

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

При цьому, пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту і абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, страхового стажу, зокрема з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п'ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Згідно з пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф "б" цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані, у тому числі, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення анти терористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до частини 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалам справи, оскаржуване рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вмотивовано відсутністю у ОСОБА_1 такого права через відсутність стажу роботи на підземних роботах.

При цьому, зі змісту вказаного рішення вбачається, що даний висновок відповідача зроблено на підставі записів трудової книжки гр. ОСОБА_1 та полягає у тому, що період роботи з 03.01.1984 по 16.05.1984 ОСОБА_1 не підлягає зарахуванню у пільговий його стаж у зв'язку з відсутністю дати наказу на запису про прийняття на роботу. Крім того, зазначено, що для можливості зарахувати до пільгового стажу роботи періоди роботи з 03.01.1984 по 16.05.1984 на шахті ім. Н.А. Ізотова Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля та з 01.09.1986 по 11.08.1989 на шахті Артема Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля Бериславським відділом обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування ГУ ПФУ в Херсонській області 29.03.2019, 08.05.2019 та 14.06.2019 направлені листи до головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з проханням надати допомогу в отриманні уточнюючих довідок, проте, відповіді не отримано.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам відповідача, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, суд вказує наступне.

Щодо позиції відповідача в частині не зарахування позивачу періоду його роботи з 03.01.1984 по 16.05.1984 в зв'язку з відсутністю дати наказу на запису про прийняття на роботу.

Як вбачається з копії трудової книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 03.01.1984 року, то відомості про роботу, зокрема, на шахті ім.. Н.А. Ізотова Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля, містять записи під номерами 2 та 3, зокрема,

- під номером 2 міститься запис від 03.01.1984 щодо прийняття позивача підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею. При цьому, документ, на підставі якого внесений такий запис містить " Пр. 20к", проте, відсутня дата цього наказу.

- під номером 3 міститься запис від 16.05.1984 про те, що позивач звільнений по п. 3 ст. 36 КЗпП УССР у зв'язку з призовом на військову службу.

При цьому, суд зазначає що вказані записи скріплені печаткою підприємства, а також містять відомості щодо посадовою особи, якою вони вчинені.

Отже, на думку суду, недолік у змісті запису № 2 щодо відсутності дати наказу про прийняття позивача на роботу жодним чином не спростовує відомостей трудової книжки, якими підтверджено, що позивач з 03.01.1984 по 16.05.1984 працював на шахті ім.. Н.А.Ізотова Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею.

При цьому, відповідачем не надано доказів того, що записи в трудовій книжці позивача були оскаржені або визнавались в судовому порядку недійсними.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованим довід відповідача щодо не зарахування позивачу періоду його роботи з 03.01.1984 по 16.05.1984 у зв'язку з відсутністю дати наказу, на підставі якого вчинено запис під № 2 у трудовій книжці позивача.

Щодо позиції відповідача про можливість зарахувати до пільгового стажу позивача його періоди роботи з 03.01.1984 по 16.05.1984 на шахті ім.Н.А.Ізотова Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля та з 01.09.1986 по 11.08.1989 на шахті Артема Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля у зв'язку з неотриманням від ГУ ПФУ в Донецькій області та ГУ ПФУ в Луганській області уточнюючих довідок, то суд вважає її необґрунтованою з наступних підстав.

Відповідно до приписів пункту 20 Порядку № 637 уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, тобто відомостей про період роботи, професію або посаду особи, характер виконуваної роботи.

Тобто, уточнююча довідка має значення при вирішенні вказаних питань у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Проте, суд зазначає, що у змісті оскаржуваного рішення відповідача міститься посилання лише на певний недолік щодо запису № 2 у трудовій книжці позивача та стосується його періоду роботи з 03.01.1984 по 16.05.1984 на шахті ім.Н.А.Ізотова Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля, проте, на думку суду вказане не може свідчити про відсутність такого запису взагалі.

Щодо записів у трудовій книжці позивача, які стосується іншого спірного періоду роботи з 01.09.1986 по 11.08.1989 року, то оскаржуване рішення відповідача взагалі не містить будь-яких зауважень.

Натомість, з копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 03.01.1984 року вбачається, що запис під № 5 містить відомості про те, що 01.09.1986 позивач прийнятий на підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем у шахті ім. Н.А. Ізотова Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля, а також запис під № 7 про те, що 11.08.1989 року позивач звільнений по п. 1 ст. 40 КЗпП УССР у зв'язку зі скороченням штату. Вказані записи скріплені печаткою підприємства, а також містять відомості щодо посадовою особи, якою вони вчинені, у т.ч. містять підставу їх внесення з зазначенням номерів та дати наказів.

З огляду на викладене, суд вважає трудова книжка позивача містить усі відомості про період роботи, професію та посаду позивача, характер виконуваної ним роботи, що визначають його право на пенсію на пільгових умовах за період його роботи з 03.01.1984 року по 16.05.1984 року, та з 01.09.1986 по 11.08.1989 року, а тому у відповідача відсутні підстави для неврахування позивачу вказаних періодів роботи до пільгового стажу роботи з вищевказаних обставин.

Таким чином, суд вважає протиправними дій ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні Бериславського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування ГУ ПФУ в Херсонській області № 2 від 21.06.2019 р.

При цьому, суд вказує, що частиною 3 ст. 9 КАС України визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, обрання способу захисту є виключним правом особи, що звертається за захистом своїх прав та інтересів. Праву позивача на вибір способу захисту кореспондує обов'язок доведення перед судом його належності, тобто здатності ефективно сприяти відновленню порушених прав та інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 року по справі "Олександр Волков проти України" (Заява № 21722/11) зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України в рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) висловив правову позицію, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

При цьому, приписами ст. 245 КАС України суду надано право зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії у випадку встановлення факту його протиправних дій.

Відповідно до приписів ч. 4 вказаної статті КАС України суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, суб'єкт владних повноважень, здійснюючи надані йому повноваження, не вправі відмовляти у призначенні позивачу пенсії з тих самих підстав, які визнані судом протиправними.

З огляду на те, що судом встановлено порушення прав позивача, а обрання і застосування неправильного способу захисту не може бути підставою для відмови у судовому захисті, тому для повного захисту прав, про захист яких позивач просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і застосувати належний спосіб захисту - визнати протиправним та скасувати рішення Бериславського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування ГУ ПФУ в Херсонській області № 2 від 21.06.2019 р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 21.06.2019 р. та зобов'язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати позивачу вказані періоди до його пільгового стажу та повторно вирішити питання щодо призначення позивачу пенсії на пільгових умовах з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо вимоги про визнання пільгового стажу роботи з 03.01.1984 по 16.05.1984 на шахті ім. Н.А.Ізотова Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля та з 01.09.1986 по 11.08.1989 на шахті Артема Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля, то відповідно до приписів КАС України суд не наділений повноваженнями на прийняття рішень про встановлення (визнання) юридичних фактів, а тому вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання ГУ ПФУ в Херсонській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Таким чином, у даному випадку, повноваження щодо призначення пенсії належить виключно відповідачу, для реалізації яких йому надано право діяти в установлений законодавством спосіб, не виходячи за межі компетенції, дотримуючись норм пенсійного законодавства.

Суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити такі дії лише у випадку коли закон встановлює повноваження в імперативній формі, тобто коли його діяльність чітко визначена законом. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), з урахуванням встановлених судом обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах слід відмовити.

Щодо інших доводів позивача та відповідача, то згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Виходячи з підстав та предмету спору, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають часткову задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 68 від 30.07.2019 року.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір підлягає частковому стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань, а саме у розмірі 384,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місце знаходження 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, буд. 6, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - неправомірними.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області від 21.06.2019 року № 2 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 03.01.1984 по 16.05.1984 р. на шахті ім. Н.А.Ізотова та з 01.09.1986 по 11.08.1989 р. на шахті ім. Артема Артемівського виробничого об'єднання по видобутку вугілля, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 26.03.2019 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м. Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 112010200