Справа № 804/1996/17
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року

Київ

справа №804/1996/17

касаційне провадження №К/9901/16305/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Саприкіної І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національнимй університет» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 (головуючий суддя: Головко О.В., судді: Суховаров А.В., Ясенова Т.І.) у справі №804/1996/17 за позовом Криворізького південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року Криворізьке південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (далі - ДВНЗ «Криворізький національний університет» або відповідач), в якому просило стягнути з ДВНЗ «Криворізький національний університет» на користь пенсійного органу заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 у розмірі 6620, 70 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), покладений на підприємства. Втім, відповідач не здійснив своєчасні розрахунки з пенсійним фондом, а тому заборгованість підлягає стягненю з підприємства у судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості визначена позивачем відносно відповідача складається з витрат на виплату та доставку пільгових пенсій особам, що працювали в СУ «Спецмонтажшахтпроходка» створеного при Науково-дослідному гірничорудному інституті (далі - НДГРІ), в подальшому реорганізованого в Дослідне виробництво НДГРІ, яке наказом НДГРІ №139 від 24.12.1996 року ліквідоване та введене в штатний розпис НДГРІ. Докази переходу майна, прав та обов`язків даних підприємств до відповідача відсутні, що свідчить про те, що він не є їх правонаступником та не несе відносно них будь - яких зобов`язань.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 скасовано постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2017 та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ДВНЗ «Криворізький національний університет» є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, який зобов`язаний сплатити до УПФУ збір у розмірі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії. Єдиним документом, на підставі якого відповідач має нести обов`язок згідно з чинним законодавством по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, є розрахунок відповідного органу ПФУ, яким виплачено відповідні кошти пенсіонерам.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судом норм права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначене судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору. Скаржник зазначив, що судом апеляційної інстанції проігноровані преюдиційні обставини встановлені у справах між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, у яких встановлено, що ДВНЗ «Криворізький національний університет» не являється правонаступником СУ «Спецмонтажшахтпроходка» створеного при Науково-дослідному гірничорудному інституті (далі - НДГРІ), в подальшому реорганізованого в Дослідне виробництво НДГРІ та відповідно не повинно відшкодовувати пенсійному органу витрати понесені ним на виплату та доставку пільгових пенсій особам, які працювали на зазначених підприємствах.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2017 відкрито касаційне провадження у справі.

На адресу суду касаційної інстанції від позивача надійшли письмові заперечення на касаційну скаргу, у яких останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції просив суд залишити оскаржуване судове рішення без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 18.06.2019 визначений новий склад суду.

Верховний Суд переглянув оскаржуване судове рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи встановлених судом, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДВНЗ «Криворізький національний університет» є платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку в Криворізькому південному об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Криворізьким південним об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області сформовано та направлено відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту другого Прикінцевих положень Закону № 1058-IV в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону №1788-ХІІ по 14 особам за лютий 2017 рік всього у сумі 6 620,70 грн.

У зв`язку з несплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в добровільному порядку, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що пенсіонери, стосовно яких ДВНЗ «Криворізький національний університет» має заборгованість перед Криворізьким південним об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області були працівниками СУ «Спецмонтажшахтпроходка».

Відповідно до статуту СУ «Спецмонтажшахтпроходка» створено при НДГРІ, на базі якого створено підприємство Дослідне виробництво (наказ Міністерства чорної металургії УРСР № 241 від 06.07.1987).

Відповідно до наказу НДГРІ № 139 від 24.01.1996, структурний підрозділ «Дослідне виробництво НДГРІ» ліквідовано та введено в штатний розклад НДГРІ.

ДВНЗ «Криворізький національний університет» утворений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2011 № 280 «Деякі питання реорганізації вищих навчальних закладів та наукових установ», наказів Міністерства освіти і науки України № 501 від 30.05.2011 та № 576 від 14.06.2011, Указу Президента України №599/2011 від 24.05.2011, відповідно до яких до його складу увійшли Криворізький технічний університет, Криворізький державний педагогічний університет, Криворізький економічний університет ДВНЗ «Київський національний економічний університет ім. В. Гетьмана», Криворізький металургійний факультет Національної металургійної академії України, Державне підприємство «Науково-дослідний інститут безпеки праці та екології в гірничорудній та металургійній промисловості», Державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут».

До приєднання до ДВНЗ «Криворізький національний університет», ДП «Науково-дослідний гірничорудний інститут» було окремою юридичною особою, до якого входило Дослідне виробництво.

Відповідно до Статуту № 543, СУ «Спецмонтажшахтпроходка» створено при Науково-дослідному гірничорудному інституті, на базі якого створено Дослідне виробництво (наказ Міністерства чорної металургії УРСР № 241 від 06.07.1987).

Відповідно до наказу Науково-дослідного гірничорудного інституту № 139 від 24.01.1996, структурний підрозділ «Дослідне виробництво НДГРІ» ліквідовано та введено в штатний розклад інституту.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 1 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону № 1058-IV. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності зазначеним Законом.

За правилами абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п`ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII, здійснюється до 01 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 01 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

При цьому, специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, згідно зі статтею 14 Закону № 1788-XII працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV у контексті статті 14 Закону № 1788-XII дає підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі статті 14 Закону № 1788-XII.

Згідно з пунктом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 19.12.2003 № 21-1 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663) відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Згідно положень пункту 6.4 наведеної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами доходів органів ПФУ щорічно у повідомленнях про розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом десяти днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Отже, обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, в частині пенсій призначених у порядку статті 13 Закону №1788-ХІІ, покладений на підприємства.

Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що пенсіонери, щодо яких пенсійний фонд звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, працювали у СУ «Спецмонтажшахтпроходка», яке з 01.10.1987 реорганізовано у Дослідне виробництво та було ліквідовано шляхом приєднання до Науково-дослідного гірничорудного інституту (Державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут»), який у свою чергу реорганізовано шляхом приєднання до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет».

Однак, поза увагою суду апеляційної інстанції залишений лист Міністерства промислової політики України № 12/6-1-56 від 23.02.2010 (а.с. 54), у якому йде мова про те, що Міністерство промислової політики не знаходить жодних підстав стверджувати, що ДП «Науково-дослідний гірничорудний інститут» є правонаступником ліквідованих підприємств - СУ «Спецмонтажшахтопроходка» при НДГРІ та Дослідного виробництва НДГРІ. У листі зазначено, що ДП «Науково-дослідний гірничорудний інститут» є зберігачем архівів підприємств СУ «Спецмонтажшахтопроходка» при НДГРІ та Дослідного виробництва НДГРІ з правом видачі довідок в пенсійний та інші цільові державні фонди.

Аналогічна правова позиція у спірних правовідносинах сформована Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 №804/4040/17.

Відповідно до положень пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (№ 63566/00) та пункту 13 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» (№ 2586/07), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

Верховний Суд наголошує, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

У спірному випадку, суд апеляційної інстанції не дослідив всі наявні у справі докази та не встановив фактичні обставини справи, які мають важливе значення для правильного її вирішення.

Для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду апеляційної інстанції необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Частиною другою статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування судового рішення суду апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, постановлене у справі рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Криворізький національнимй університет» задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2017 у справі №804/1996/17- скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

А. А. Єзеров

І. В. Саприкіна