Справа № 500/1763/19
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1763/19

30 вересня 2019 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Ногас С.В.

представника позивача адвоката Ковальчина М.Я.

представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Фреяк О.Б., довіреність від 12.08.2019 №25/07

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якій позивач просить:

Визнати незаконним рішення Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області №605/02 від 21.02.2019 щодо відмови ОСОБА_4 в підтвердженні пільгового стажу роботи за Списком №2 (розділ XII, підрозділ 1 пункт "а", позиція 21301100а-11297) на момент досягнення ним 55 річного віку та на момент звернення за призначенням пільгової пенсії.

Зобов'язати Бучацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільській здійснити з 17 вересня 2018 року призначення та виплату ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах на підставі заробітку помічником бурильника та бурильником капітального ремонту свердловин на підприємствах на території Російської Федерації.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.11.2018 позивач звернувся до Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки має необхідний стаж роботи на посаді, який дає право на отримання такого виду пенсії.

21.02.2019 листом №605/02 було повідомлено про неможливість підтвердження пільгового стажу роботи на пільгових умовах на посаді помічника бурильника та бурильника не менше 12 років і 6 місяців, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, через неподання мною висновку відповідного органу Державної експертизи умов праці Російської Федерації, або органів, що призначають пенсію, про дотримання всіх умов щодо зарахування періоду роботи до пільгового стажу в цій країні, у зв'язку з чим мені відмовлено в призначенні пільгової пенсії за віком (Список № 2).

На думку позивача, такий висновок не обґрунтований на законі і підлягає скасуванню, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

29.07.2019 ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 29.08.2019.

07.08.2019 відповідачем у строк визначений судом подано відзив на позовну заяву та заяву про заміну сторони.

Ухвалою суду від 29.08.2019 постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) допущено заміну відповідача Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

В судовому засіданні 29.08.2019 оголошено до 30.09.2019.

30.09.2019 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з врахуванням уточнених, з мотивів, наведених у позовній заяві та просив визнати незаконним рішення Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області №605/02 від 21.02.2019 щодо відмови ОСОБА_4 в підтвердженні пільгового стажу роботи за Списком №2 (розділ XII, підрозділ 1 пункт "а", позиція 21301100а-11297) на момент досягнення ним 55 річного віку та на момент звернення за призначенням пільгової пенсії і зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 18 вересня 2018 року призначення та виплату ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали та подані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах і незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частині другій і третій цієї статі.

Чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. В період до 01.04.2024 року пенсію за віком на пільгових умовах призначається за умови наявності стажу роботи з 01.04.2018 року по 31.03.2019 року не менше 27 років.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці 12 років 6 місяців, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах пенсія на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно записів трудової книжки позивач працював з 20.12.1985 по 04.09.1994 в Івано-Франківській ПМК 7-5 на посаді бурильника; з 03.01.2001 по 06.09.2005 в ТзОВ "Русценстрой" на посаді бурильника; з 13.09.2005 по 30.09.2009, з 13.04.2010 по 14.08.2016, з 15.08.2016 по 04.11.2017, з 19.12.2017 по 25.07.2018 в ЗАО "Обьнефтеремонт" м. Нижневартовск (Росія) на посаді бурильника капітального ремонту скважин.

Відмовляючи в призначенні пенсії позивачу на пільгових умов відповідач вказав, що стаж роботи в Російській Федерації можливо зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком 2 за умови надання висновку відповідного органу Держаної експертизи умов праці Російської Федерації, або органів, що призначають пенсію, про дотримання всіх умов щодо зарахування періоду роботи до пільгового стажу в цій країні. Враховуючи, що таких документів позивачем не подано, періоди його роботи з 03.01.2001 по 06.09.2005 в ТзОВ "Русценстрой" на посаді бурильника, з 13.09.2005 по 30.09.2009, з 13.04.2010 по 14.08.2016, з 15.08.2016 по 04.11.2017, з 19.12.2017 по 25.07.2018 в ЗАО "Обьнефтеремонт" м. Нижневартовск (Росія) на посаді бурильника капітального ремонту скважин не зараховано до роботи на пільгових умовах. Тому за відсутністю необхідних 12 років 6 місяців (зараховано тільки 08 років 08 місяців 16 днів) відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

Відповідно до частини другої пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчислені стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Системний аналіз норм Законів №1788-ХІІ, №1058-IV та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-1V є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до записів трудової книжки та додатково поданих документів ОСОБА_4 працював у Російській Федерації - з 03.01.2001 по 06.09.2005 в ТзОВ "Русценстрой" бурильником, з 13.09.2015 по 30.09.2009 в ЗАО "Обьнефтеремонт" бурильником капітального ремонту скважин, з 13.04.2010 по 14.08.2016 в ЗАО "Обьнефтеремонт" бурильником капітального ремонту скважин, з 15.08.2016 по 04.11.2017 в ЗАО "Обьнефтеремонт" бурильником капітального ремонту скважин.

Згідно статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов'язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до статті 7 Угоди від 14 січня 1993 року питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 1 Угоди про гарантії передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

У постанові Верховного суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Тому твердження представника відповідача, що відсутність висновку відповідного органу Державної експертизи умов праці Російської Федерації або органів, що призначають пенсію, про дотримання всіх умов щодо зарахування періоду роботи до пільгового стажу в цій країні не дає можливості Бучацькому об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати вищезазначені періоди роботи до роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд оцінює критично та не приймає до уваги.

За змістом положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частини перша статті 5 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними рішення, дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

При прийнятті рішення по цій справі суд керується принципами адміністративного судочинства, зокрема, принципом офіційного з'ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд не обмежується тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами, а також здійснює дослідження обставин у справі за власною ініціативою, у тому числі з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов'язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов'язаннями України.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Факт роботи позивача на роботах із шкідливими та важкими умовами праці підтверджено матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що відмовляючи у призначенні пільгової пенсії за віком позивачу відповідач порушив його право на призначення пільгової пенсії за Списком №2, тому, з метою захисту пенсійних прав позивача позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати незаконним рішення Бучацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області №605/02 від 21.02.2019 щодо відмови ОСОБА_4 в підтвердженні пільгового стажу роботи за Списком №2 (розділ XII, підрозділ 1 пункт "а", позиція 21301100а-11297) на момент досягнення ним 55 річного віку та на момент звернення за призначенням пільгової пенсії.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 18 вересня 2018 року призначення та виплату ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхувння".

Реквізити учасників справи:

позивач ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1)

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, )

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.