Справа № 520/7663/19
Суддя: Мінаєва К.В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
07 жовтня 2019 р. № 520/7663/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ) про визнання дій незаконними

В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7 премії ОСОБА_1 ;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7 та довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.07.2019 р. №185/ВФЗ премію у розмір 16323,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Міністром оборони України було видано окреме доручення, згідно якого за підсумками 2018 року дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців. На виконання зазначеного доручення було видано наказ від 31.01.2019 року №7 «Про преміювання особового складу представництва за підсумками 2018 року», в якому встановлено виплатити премію за підсумками 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення заступнику начальника 118 ВП МОУ підполковнику ОСОБА_1 . Як зазначає позивач, на час подачі позову зазначений наказ є чинним та безпідставно відділом фінансового забезпечення ХОВК нереалізований, що є грубим порушенням законодавства України та соціальних гарантій військовослужбовців. Позивач зазначає, що 13.06.2019 року він дізнався про порушення свого права посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 на отримання премії за підсумками 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року після отримання довідки, згідно якої розмір грошового забезпечення за грудень 2018 року - розмір премії, яку йому встановлено до виплати за підсумками 2018 року на підставі наказу начальника 118 ВП МОУ від 31.01.2019 року №7 «Про преміювання особового складу представництва за підсумками 2018 року», становить 16 323,95 грн. Не погоджуючись з неправомірними діями позивач звернувся до суду.

Представником відповідача 21.08.2019 р. надано відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що особовий склад 118 ВП відповідно до письмових розпоряджень вищестоящого органу військового управління перебуває на фінансовому забезпеченні в облвійськкоматі по виплаті грошового забезпечення військовослужбовцям і заробітної плати працівникам. До ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов Лист начальника 118 ВП з проханням подати до вищестоящого фінансового органу заявку на виділення коштів для виплати премії військовослужбовцям за підсумками 2018 року. Військкоматом до Фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та до фінансово-економічної служби оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » було направлено лист та Заявка-розрахунок на фінансування для виплат грошового забезпечення з врахуванням витрат на вищезазначену премію. Однак, лист та кошти на виплату премії так і не надійшли, через що військкоматом було вдруге направлено запит до вищестоящих органів фінансового забезпечення. Як зазначає відповідач, на даний час на адресу Харківського облвійськкомату жодного роз`яснення з приводу спірного питання так і не надійшло, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат. Виходячи з вищевикладеного відповідач заперечує проти позову і вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, не виплата позивачу премії за підсумками 2018 року відбулася не з вини військкомату.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову та відзивів проти нього, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить військову службу у 118 військовому представництві Міністерства оборони України на посаді заступника начальника військового представництва. (а.с.13)

118 військове представництво Міністерства оборони України має правовий статус - без права юридичної особи, є відокремленим підрозділом (представництвом) Управління військових представництв Міністерства оборони України та безпосередньо виконує його окремі доручення. Головне підприємство - Міністерство оборони України. (а.с.14)

27.12.2018 р. Міністром оборони України було видано окреме доручення №2704/з/420, згідно якого за підсумками 2018 року дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців.

На виконання окремого доручення Міністра оборони України від 27.12.2018 року №2704/з/420 начальником 118 ВП МОУ 25.01.2019 року на адресу ХОВК був направлений лист вих. №54 від 25.01.2019 року про планування відповідних видатків згідно розрахунку (а.с.17)

На виконання окремого доручення Міністра оборони України від 31.01.2019 р. 27.12.2018 року №2704/з/420 по 118 ВП МО України було видано наказ - п.1 наказу начальника 118 ВП МОУ від 31.01.2019 року №7 «Про преміювання особового складу представництва за підсумками 2018 року», в якому встановлено виплатити премію за підсумками 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення заступнику начальника 118 ВП МОУ підполковнику ОСОБА_1 (а.с.18)

05.02.2019 року зазначений Витяг з наказу начальника НОМЕР_2 ВП МОУ та відповідні додаткові докази були направлені на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 для реалізації листом від 31.01.2019 року №68, де 118 ВП МОУ перебуває на грошовому забезпеченні (а.с.19).

На адресу 118 ВП МОУ від ХОВК надійшли листи від 29.01.2019 року №108/ВФЗ та від 22.04.2019 року №408/ВФЗ, в яких військовий комісар посилається на виникнення спірних питань з приводу реалізації (виконання) наказу начальника 118 ВП МОУ від 31.01.2019 року №7 та не отримання відповіді на запит відносно законності видання військовими представництвами наказів про виплату. (а.с.21, 22).

05.06.2019 року на адресу ХОВК керівництвом НОМЕР_2 ВП МОУ був направлений запит про надання інформації про існуючу заборгованість по грошовому забезпеченню військослужбовців представництвом, враховуючи не виплачену особовому складу представництва премію за підсумками 2018 року (згідно наказу начальника 118 ВП МОУ від 31.01.2019 року №7 про преміювання особового складу представництва за підсумками 2018 року) (а.с.23).

10.06.2019 року на адресу 118 ВП МОУ від ХОВК надійшов лист № 600/ВФЗ про відсутність фінансової заборгованості перед особовим складом 118 військового представництва МОУ. (а.с.24)

Як зазначає позивач, 13.06.2019 року він дізнався про порушення свого права посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 на отримання премії за підсумками 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року, та не погодившись з неправомірними діями посадових осіб ХОВК, 24.07.2019 року з рапортом звернувся до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 про видачу довідки про розмір грошового забезпечення за грудень 2018 року (а.с.25).

Позивач отримав довідку, згідно якої розмір грошового забезпечення за грудень 2018 року становить 16323,95 грн. (а.с.27).

Отже, вважаючи дії відповідача протиправними щодо не виплати премії за підсумками 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частинами 1-4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011 -XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі - Інструкція №260), визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 31.1 Інструкції №260 передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Відповідно до пункту 31.7 Інструкції №260 рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Відповідно ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно пп. в) п. 27 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» №551-XIV, до офіцерів застосовуються такі заохочення - нагородження грамотою, цінним подарунком або грошовою премією.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника 118 Військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7 наказано виплатити премію військовослужбовцям за грудень 2018 р. у розмірі місячного грошового забезпечення, зокрема, ОСОБА_2 . Однак, як слідує з листа Військового представництва 118 до відповідача від 16.04.2019 р., зазначений наказ є чинним та протягом двох місяців безпідставно відділом фінансового забезпечення ХОВК нереалізований.

В той же час, відповідач зазначає, що кошти на виплату премії не надійшли, як і жодних роз`яснень з приводу спірного питання, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат.

Суд не приймає аргументи відповідача про те, що грошове забезпечення військовослужбовців здійснюється в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат, оскільки відсутність на рахунках відповідача коштів для таких виплат не є само по собі належним доказом неможливості здійснення останніх.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військове представництво 118, коштів на преміювання, і як наслідок не надходження відповідних фінансових асигнувань на рахунки для виплати премії військовослужбовцям у вказаний період.

Суд зазначає, що наказ про преміювання від 31.01.2019 р. №7 не є скасованим. Доказів того, що позивач притягався до адміністративної або до дисциплінарної відповідальності відповідачем не надано, також відсутні накази про зменшення розміру премії на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії позивача, відсутні також рапорти з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) позивача із зазначенням конкретних причин, які стали підставою для цього.

Отже, суд доходить висновку, що підстав для не виплати премії позивачу за грудень 2018 року відсутні.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача щодо того, що фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення, що не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат, які передбачені законом та відповідно яких був виданий наказ Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

- бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України.

Відповідно ч.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 4 ч.2 ст.245 КАС України встановлено, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 124 Конституції України та статтею 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне встановити позивачу належний спосіб захисту порушених прав та інтересів шляхом: визнання протиправною бездіяльності Харківського обласного військового комісаріату щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7 премії ОСОБА_1 .

У даному випадку судом встановлено бездіяльність відповідача щодо не виплати премії відповідно до наказу, що зумовило висновок суду про зобов`язання Харківського обласного військового комісаріату перерахувати та виплатити ОСОБА_1 премію відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7. Такі дії суду не є підміною повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 , а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини перша, друга статті 77 КАС України). Відповідачем в даній справі не доведено правомірність своїх дій.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів абз.2 ч.5 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст.72-77, 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій незаконними - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7 премії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат перерахувати та виплатити ОСОБА_1 премію відповідно до п.1 наказу начальника 118 військового представництва Міністерства оборони України від 31.01.2019 р. №7.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA6026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири грн.) 20 коп.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя Мінаєва К.В.