Справа № 540/1503/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1503/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Радужне" до Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Радужне" (далі-позивач, ПАТ «Радужне») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.02.2019р. №, № та №.

Обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначає, що податковим органом в період з 27.11.2018 року по 26.12.2018 року проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, за результатами якої складено акт перевірки №3/21-22-14-01/00413601 від 03.01.2019. Висновки акту перевірки стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень від 29.02.2019 року: № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 17360,55 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 1446,71 грн.; № про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн. за порушення пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України. Підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень є невизнання податковим органом реальності господарських відносин між позивачем та його контрагентом ФОП ОСОБА_1 за 2016 та за 2017 роки. Товариство зазначає, що такі висновки податкового органу не відповідають фактичним обставинам справи, а сам факт не подання контрагентом податкової звітності має наслідком притягнення до відповідальності саме цього контрагента. Все це на думку позивача є підставами для постановлення судового рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою від 10.05.2019р. вказаний позов було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків. Ухвала суду виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 24.05.2019р. провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в якому позовні вимоги не визнає з таких підстав. Позивач в 2016 та в 2017 році документував витрати по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1, які не мають реального характеру та не мають впливу на податкову звітність позивача. Відповідач не визнає понесені позивачем витрати по даним господарським операціям, але, оскільки контрагент товариства не подавав до податкового органу звіти 1 ДФ за 1-4 квартали 2016 року та 1-4 квартали 2017 року, позивач відповідальний за нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору із доходів ФОП ОСОБА_1 . Оскільки позивач не виконав свого обов`язку, як податковий агент, то податковим органом визначено відповідні суми грошових зобов`язань в спірних податкових повідомленнях-рішеннях. Окремо позивача притягнуто до відповідальності за неподання податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь ФОП ОСОБА_1 .

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ПрАТ "Радужне" зареєстроване рішенням Олешківської районної державної Адміністрації Херсонської області від 31.07.1998 № 002056, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 18.11.1998 №465 та перебуває на обліку в Херсонській ОДПІ (Олешківське відділення) ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м.Севастополі.

В період з 27 листопада 2018 року по 26 грудня 2018 року посадовими особами відповідача на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.77.1, 77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 ПК України, на наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі №1273 від 14 листопада 2018 року, плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2018 рік, проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «Радужне» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, за результатами якої складено акт від 03.01.2019 № 3/21-22-14-01/00413601.

У висновках акту, які стали підставою для винесення спірних в цій справі податкових повідомлень-рішень, зазначено, що перевіркою встановлено порушення:

пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.17, пп.164.2.20 п.164.2 п.164.4 ст.164 ПК України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податку доходів за період, що перевірявся, всього у сумі 10236,60 грн.

пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.17, пп.164.2.20 п.164.2 п.164.4 ст.164, пп.1.2, пп.1.4, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, у результаті чого не визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період, що перевірявся, всього у сумі 853,05 грн.

пп."б" п.176.2 ст.176 ПК України, Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, в результаті чого, в частині оподаткування військовим збором встановлено порушення пп. "б" п.176.2 ст.176, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 13.05.2015 року №4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 року за № 111/26556 - у рядку „Військовий збір" Розділу II Податкового розрахунку не вірно відображено загальну сума нарахованого/виплаченого доходу та загальну суму утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору з ФОП.

За результатами акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.02.2019 року: № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 17360,55 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 1446,71 грн.; № про застосування штрафних санкцій в розмірі 510 грн. за порушення пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України.

Відповідно до акту перевірки, відповідачем встановлено, що позивач не виконав свій обов`язок податкового агента по нарахуванню та по утриманню сум податку з доходів фізичних осіб та сум військового збору з доходів виплачених ФОП ОСОБА_1 за 2016-2017 роки.

Запити до контрагента позивача не направлялись, зустрічна перевірка такого контрагента не проводилась, вся інформація стосовно реалізації контрагентом послуг отримана податковим органом з власних інформаційних баз.

Відповідач, в той же час, вважає, що позивач декларував взаємовідносини з контрагентами з метою штучного формування податкового кредиту, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами.

Позивач заперечує проти позиції податкового органу та вказує, що надані ним первинні документи є достатніми для формування витрат.

Позивач вважає позицію відповідача неправомірною, а винесенні за результатами перевірки податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 КАС України).

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1 ст.75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).

Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки (п.77.1 ст.77 ПК України).

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (п.77.4 ст.77 ПК України).

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.77.6 ст.77 ПК України).

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (пп.77.5 ст.77 ПК України).

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу (п.77.8 ст.77 ПК України).

Тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів (п.82.1 ст.82 ПК України).

Суб`єктами малого підприємництва є юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми та форми власності, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України (ч.3 ст.55 ГК України).

В акті перевірки зазначено, що в період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ПрАТ «Радужне» задекларовано доходів, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування в сумі 16232944 грн. (пп.3.1.1. п.3.1 розділ 3 акту перевірки). Перевіркою повноти декларування сум доходу, що декларується при визначенні об`єкта оподаткування не встановлено його заниження або завищення.

Таким чином, позивач є суб`єктом малого підприємництва, як наслідок тривалість перевірки не повинна перевищувати 10 робочих днів та може бути продовжена на 5 робочих днів.

Перевірка позивача проведена на підставі наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПРАТ«РАДУЖНЕ» №1273 від 14 листопада 2018 року, яким передбачено проведення документальної планової виїзної перевірки позивача з 27 листопада 2018 року тривалістю 20 календарних днів.

14 листопада 2018 року на адресу товариства направлено повідомлення про проведення перевірки №680/21-22-14-01 від 14 листопада 2018 року з копією наказу №1273 від 14 листопада 2018 року, яке було вручене 20 листопада 2018 року (а.с. -9, аркуш акту перевірки 2).

Наказу про продовження термінів проведення перевірки відповідач суду не надав, як і не зазначено ним такого наказу і в акту перевірки.

З урахуванням викладеного, строк проведення перевірки сплив 10 грудня 2018 року та міг бути продовжений на 5 робочих днів з 11 грудня 2018 року по 17 жовтня 2018 року, однак в установлені ПК України строки цього зроблено не було, а тому суд встановив порушення термінів проведення документальної планової перевірки, передбаченої наказом №1273 від 14 листопада 2018 року, належних доказів протилежного сторони суду не надали.

Щодо висновків акту перевірки стосовно порушення позивачем порядку нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб з доходів виплачених ФОП ОСОБА_1 за 2016-2017 роки суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України).

Між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг №14/03/16 від 04.03.2016 року, за умовами якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язується за завданням замовника (позивач) надати останньому послуги з ремонту та налагодження сільськогосподарського обладнання та механізмів.

Всього за 2016 рік виконавцем надано позивачу послуг на суму 33670 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

Між позивачем та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг №07/01/2017 від 06.02.2017 року, за умовами якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язується за завданням замовника (позивач) надати останньому послуги з ремонту та налагодження сільськогосподарського обладнання та механізмів.

Всього за 2017 рік виконавцем надано позивачу послуг на суму 23200 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг).

ФОП ОСОБА_1 . згідно бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» надано послуг на загальну суму 56870 грн. в т.ч. по періодам: за 2016 рік - 33 670 грн., 2017 рік - 23200 грн.

Придбання даних послуг ПрАТ „Радужне" відображено наступним бухгалтерським записом Дт.91 Кт.631 на суму 56 870 грн.

ФОП ОСОБА_1 не надано до Головного Управління ДФС у Запорізькій області розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 1-4 квартал 2016 року, 1-4 квартал 2017 року, отже, на думку відповідача, у неї відсутні трудові ресурси.

Враховуючи те, що у ФОП ОСОБА_1 відсутні кваліфіковані трудові ресурси для виконання робіт з ремонту та налагодження сільськогосподарського обладнання та механізмів, відповідач робить висновок про не підтвердження факту надання ремонтних робіт ФОН ОСОБА_1 . для ПрАТ „Радужне".

Податковий орган вважає, що на порушення пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.20 п.164.2, п.164.4 ст.164 ПК України ПрАТ «Радужне» не нараховано та не утримано податок на доходи фізичних осіб всього у сумі 10236,60 гри.. у зв`язку із не визначенням об`єкта оподаткування та загального місячного оподатковуваного доходу платника податку (аркуш акта перевірки 22).

Суд не може погодитись з такою позицією, оскільки контрагент позивача - ФОП ОСОБА_1 є самозайнятою особою - фізичною особою-підприємцем, не має з позивачем трудових відносин, а тому, в розумінні ПК України, позивач не є відносно неї податковим агентом.

З урахуванням того, що контрагент є самостійним платником податків, не подання цим контрагентом до податкового органу розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 1-4 квартал 2016 року, 1-4 квартал 2017 року має наслідком притягнення до відповідальності саме цього контрагента.

Окремо суд звертає увагу на приписи п.78.1 ст.78 ПК України, які наводять перелік підстав для проведення документальної позапланової перевірки, зокрема в разі неподання платником податків в установлений законом строк податкової декларації або розрахунків.

Посилання відповідача на порушення контрагентом позивача вимог податкового законодавства ґрунтується виключно на інформації з баз даних податкового органу, оскільки запитів на адресу контрагента не направлялось, зустрічних звірок з контрагентом не прововдилось.

Враховуючи приписи п.73.3 статті 73 ПК України податковий орган під час проведення документальної планової виїзної перевірки мав право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Також відповідно до п.73.5 ст.73 ПК України з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Відповідачем не було доведено, що позивач та його контрагент при укладанні договорів мали умисел на їх укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; не доведено їх намірів на ухилення від оподаткування, безтоварність операції, неможливість її вчинення в силу відсутності основних засобів.

Згідно із п.п.1, 4, 5 розділу ІІ , п.4 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за №1300/27745, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а у разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно, зокрема:

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.

Відповідно до вказаного Порядку наказом Державної фіскальної служби від 01.06.2017р. №396 затверджено Методичні рекомендації щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, п.5 яких визначено, що будь-який висновок акта (довідки) перевірки щодо оцінки повноти та своєчасності виконання платником зобов`язань перед бюджетом, дотримання вимог іншого законодавства має ґрунтуватись на визначених статтею 83 Податкового кодексу України належних та допустимих доказах, отриманих безпосередньо від платника податків, а також з інших джерел у встановленому законом порядку. Доведення правомірності висновків перевірки повинно бути переконливим, логічним, аргументованим.

Відображення в акті (довідці) перевірки необґрунтованих даних, а також суб`єктивних припущень перевіряючих, які не мають підтверджуючих доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб платника податків (наприклад, "приховування об`єкта оподаткування", "розкрадання", "привласнення", "описка" тощо) при оформленні встановлених порушень не допускається.

З метою забезпечення належної доказовості висновків за кожним відображеним в описовій частині акта (довідки) документальної перевірки фактом порушення в обов`язковому порядку необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, якими встановлено відповідні норми, що були порушені.

- зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- при проведенні перевірки своєчасності, достовірності та повноти нарахування і сплати передбачених Кодексом податків та зборів зазначити встановлений безпосередній зв`язок (його відсутність) між виявленими порушеннями, показниками відповідних рядків податкових декларацій (звітів, розрахунків) та регістрами бухгалтерського обліку (первинними документами), які використовувались при проведенні перевірки суб`єктів господарювання.

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та інші докази, що підтверджують наявність факту порушення,

- у разі необхідності зазначити перелік контрольних заходів, завдяки яким виявлено порушення (за результатами інвентаризації, проведеної зустрічної звірки відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків тощо).

В акті перевірки не міститься жодного посилання на проведення зустрічних перевірок.

Отже, висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки стосовно трудових відносин між товариством та ФОП ОСОБА_1 . є цілковитим припущенням, оскільки зворотне контролюючим органом не досліджувалось, а доказів трудових відносин між ними до суду не надані, при тому, що тільки вони є підставою для ствердження таких висновків.

Суд звертає увагу відповідача, що в матеріалах перевірки відсутні будь-які дані про характер дослідження посадовими особами первинних документів позивача, як відсутнє й посилання в акті перевірки на конкретні документи, відсутність яких вплинула на корегування податкової звітності товариства.

Неприйнятним є також спосіб встановлення податковим органом правопорушення стосовно порушення позивачем свого обов`язку як податкового агента, без перевірки документів, адже у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження документів, на підставі яких встановлюються податкові правопорушення. Порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки. Документальний спосіб дослідження у будь-якому випадку передбачає документи, як предмет такого дослідження, висновок податкового органу про податкове правопорушення по факту відсутності документів можливій виключно у випадку їх ненадання податковому органу платником податку під час проведення належної перевірки.

Таким чином, суд вважає, що висновки акту перевірки стосовно правовідносин між товариством та його контрагентом - ФОП ОСОБА_1 по господарським операціям за 2016-2017 роки не відповідають ознакам доказовості, визначеним КАС України та ПК України та вищевказаним підзаконним нормативним актам.

Слід звернути увагу, що самого лише відображення в тексті акту перевірки фраз «відсутність кваліфікованих трудових ресурсів», «не підтвердження факту надання ремонтних робіт», посилання на норми законодавства, які регулюють оподаткування доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів, а також оподаткування доходу, отриманого платником податку як додаткове благо, недостатньо для того щоб зробити висновок про дійсну відповідність даних фраз та посилань фактичним обставинам перевірки.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

З матеріалів справи вбачається, що єдиною підставою для визначення грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору є неподання контрагентом позивача до податкового органу розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 1-4 квартал 2016 року, 1-4 квартал 2017 року.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Втім податкова вигода може визнаватись необґрунтованою зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). Слід зазначити, що діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

В акті перевірки встановлено, що позивач орендує земельну ділянку в розмірі 2627,5729 га та земельну ділянку розміром 88,7593 га та здійснював такі види діяльності : операції з реалізації черешні, абрикосу, винограду, вишні, персиків, ожини, аличі, сливи, ячменю, соняшнику, пшениці та ін., тобто, понесені позивачем витрати безпосередньо були пов`язані зі отриманням прибутку.

За відсутності правових підстав для визнання позивача податковим агентом відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , відсутні підстави для визначення позивачу грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та з військового збору.

Неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень (п.119.2 ст.119 ПК України).

Відсутність складу податкового правопорушення виключає можливість застосування до позивача штрафних санкцій за не подання до податкового органу розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 1-4 квартал 2016 року, 1-4 квартал 2017 року за ФОП ОСОБА_1

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що підтверджують нереальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт яких підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Радужне" до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 26.02.2019 № форми «Д», яким приватному акціонерному товариству «Радужне» збільшено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 17360,55 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 26.02.2019 № форми «Д», яким приватному акціонерному товариству «Радужне» збільшено суму грошових зобов`язань з військового збору в розмірі 1446,71 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 26.02.2019 № форми «ПС», яким до приватного акціонерного товариства «Радужне» застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 510 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, м. Херсон, просп. Ушакова, 75, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного акціонерного товариства «Радужне» (75134, Херсонська область, Олешківський район, с. Абрикосівка, вул. Полтавська, буд.1-А) судовий збір у сумі 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 коп).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Пекний А.С.

кат. 111030200