Справа № 428/5309/19
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2019-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/5309/19
Провадження № 2-а/428/194/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19 квітня 2019 року поліцейським інспектором батальйону № 1 роти № 4 Управління патрульної поліції в Луганській області Дреєвим Андрієм Володимировичем відносно позивача ОСОБА_1 розглядалась справа про адміністративне правопорушення, внаслідок розгляду цієї справи позивачу особисто 26.04.2019 року відправленням Укрпошти № 910 була вручена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1080603 від 22.04.2019 року номер незрозумілий, в якій зазначено про те, що позивач, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110207 ЗНГ, номерний знак НОМЕР_1 , 19 квітня 2019 року о 12-й годині 02 хвилини в місті Сєвєродонецьк по проспекту Гвардійському порушив ПДР України, а саме керував транспортним засобом, що не пройшов обов`язковий технічний огляд, чим порушив п. 31.3.б ПДР «Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Позивач вважає дії відповідача протиправними, а вказану постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1080603 від 19.04.2019 року незаконною, винесеною в супереч вимогам діючого законодавства, а тому такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач є працівником Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «ПОИСК» (ПП «НВФ «ПОИСК») та займає посаду «представник торгового підприємства», що підтверджується Наказом прийняття на роботу № 04/К від 10.01.2017 року. Згідно з наказом по підприємству № 69 від 14.08.2018 за сумлінну працю і високі показники на робочому місці, за позивачем був закріплений службовий автомобіль ЗАЗ 110207 ЗНГ, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ПП «НВФ «ПОИСК», для особистого використання (для поїздок на роботу з роботи та використання у позаробочий час). Такі заохочення на підприємстві здійснюються внаслідок його знаходження фактично на межі території м. Сєвєродонецька за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Промислова, 34, та для діставання до місця знаходження території підприємства необхідно подолати значну відстань від місця основного мешкання працівників.

Позивач звертає увагу, що експлуатація ним транспортного засобу, який є службовим, відбувалася без перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. І взагалі, автомобіль ЗАЗ 110207 ЗНГ ЛЕГКОВИЙ ( ХЕТЧБЕК ), номерний знак НОМЕР_1 , неможливо віднести до транспортного засобу, що використовується з метою отримання прибутку, так як згідно з наказом по підприємству № 69 від 14.08.2018 мета використання автомобіля визначена, як для особистого використання (для поїздок на роботу з роботи та використання у позаробочий час). Відповідач зупинив позивача саме тоді, коли він направлявся на обід додому.

Отже, законодавством передбачена можливість використання такого легкового транспорту не для отримання прибутку без обов`язку проходження технічного огляду.

В оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази, що підтверджували б використання автомобіля, яким керував позивач, для отримання прибутку. Тому, на думку позивача, в його діях відсутні ознаки порушення вимог п. 31.3.б ПДР України, відсутній факт адміністративного проступку. Висновок відповідача щодо необхідності притягнення його до відповідальності згідно з ч. 3 ст. 121 КУпАП тільки за те, що автомобіль належить юридичній особі, є передчасним і протиправним, постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1080603 від 22.04.2019 року, є незаконною тому підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Луганській області ДПП лейтенант поліції Дреєв А.В. в судове засідання не з`явився, до суду надіслав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі. До суду відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1080603 від 19.04.2019, складену інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Луганській області ДПП лейтенантом поліції Дреєвим А.В., протиправною у зв`язку з тим, що відповідачем не доведена його вина жодними допустимими доказами, відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідачем суду надано цифровий носій інформації - диск формату DVD-R, який нібито містить інформацію щодо зазначених у постанові серії ЕАВ № 1080603 від 19.04.2019 подій.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Луганській області ДПП лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимировича серії ЕАВ № 1080603 від 19 квітня 2019 року позивача було визнано винним у порушенні п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 19.04.2019 о 12-02 год. у м. Сєвєродонецьк по проспекту Гвардійському водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110207 ЗНГ», НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю), чим порушив п. 31.3 (б) ПДР України.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

В графі 9 постанови «до постанови додається» нічого не зазначено.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем на підтвердження вчинення позивачем порушення п. 31.3 (б) ПДР надано відеозапис. Втім, суд зауважує, що в графі 9 оскаржуваної постанови «до постанови додається» нічого не зазначено.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Як вже наведено вище, суду в якості доказів обставин подій, які мали місце 19.04.2019 о 12-02 год. в м. Сєвєродонецьку, відповідачем надано цифровий носій інформації - диск формату DVD-R, який не зазначений в графі 9 оскаржуваної постанови та який було переглянуто у судовому засіданні.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, адже, відеозапис, який покладений відповідачем в основу оскаржуваного рішення, в постанові як додаток не зазначений, а тому не може підтверджувати правомірності дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Наданий відповідачем відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Аналогічна правова позиція щодо належності такого доказу як відеозапис на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху викладена у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Крім того, суд зауважує, що згідно з частинами 1-2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ країни, підлягають обов`язковому технічному контролю, відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

В силу частини 8 статті 35 зазначеного вище Закону, кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 (далі - Порядок № 137) визначено порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 137, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку; для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

За вимогою власника обов`язковий технічний контроль транспортного засобу, який зареєстрований в установленому порядку, але не підлягає обов`язковому технічному контролю, проводять за процедурою, визначеною цим Порядком.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом власником автомобіля марки ЗАЗ 110207 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ПП «Науково-виробнича фірма «Поиск», по типу вказаний автомобіль є легковий хетчбек, 2005 року випуску. За позивачем ОСОБА_1 , як працівником даного підприємства, відповідним наказом ПП «Науково-виробнича фірма «Поиск», був закріплений вказаний службовий транспортний засіб для особливих потреб (для поїздок на роботу з роботи та використання позаробочий час).

Як свідчать матеріали справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Однак суд звертає увагу на те, що, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», обов`язковому технічному контролю підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль, на якому рухався позивач, використовується виключно для особистих потреб позивача, для поїздок на роботу з роботи, без мети отримання прибутку. Матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб використовувався позивачем саме для отримання прибутку.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1080603 від 19.04.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про визнання незаконними дій відповідача.

Однак суд зауважує, що, керуючись положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд не має права приймати зазначені позивачем рішення, оскільки їх прийняття не входить до компетенції суду, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Крім того, позивачем у позовній заяві заявлено вимоги лише про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, однак він не ставить питання про закриття справи про адміністративне правопорушення, а, розглядаючи дану справу, суд керується положеннями ст. 286 КАС України, при цьому враховує, що доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано, що свідчить про необхідність виходу за межі позовних вимог та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України, разом з прийняттям рішення про скасування рішення суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Дреєва Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1080603 від 22.04.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: інспектор взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП лейтенант поліції Дреєв Андрій Володимирович, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вулиця Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов