Справа № 320/817/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/817/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Рудницького О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 20 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу № Ф-128723-56 від 6 листопада 2018 р.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що п. п. 4. п. 6.7 розд. VI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерстава фінансів України від 09.12.2011 р. № 1588, визначено, що якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа здійснює незалежну професійну діяльність, така особа обліковується в контролюючих органах як фізична особа-підприємець.

Апелянт зауважує, що з 01.01.2018 р. як адвокати, що мають статус осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, так і фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування (у т. ч. першої групи), мають сплачувати кожного кварталу не менш ніж 2457, 18 грн до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (19 квітня, 19 липня, 19 жовтня, 19 січня).

Якщо адвокати, що мають статус осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність, та фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування (у т.ч. першої групи), не отримують дохід або отримують його у розмірі нижчому ніж мінімальний страховий внесок, то вони зобов`язані сплачувати ЄВ з 01.01.2018 р. у розмірі 819, 06 грн на місяць та 2457, 18 грн відповідно на квартал (819,06 х 3 місяці).

Станом на 06.11.2018 р. за позивачем обліковувалась заборгованість по єдиному внеску у розмірі 15819, 54 грн.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 01.10.2019 р. за вх. № 35733, у якому позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що наявність свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю не є ознакою його як самозайнятої особи, або особи, що провадить незалежну професійну діяльність, а є необхідною підставою для виконання ним своїх безпосередніх обов`язків з огляду на норми Конституції України (статті 1312), що набрали чинності з 01.01.2019 р., відносно того, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді.

Позивач зауважує, що своє право на заняття адвокатською діяльністю реалізовує не як самозайнята особа, а як найманий працівник.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційної - дисциплінарної комісії адвокатури від 6 вересня 2012 р. № 249 має право на зайняття адвокатською діяльністю, про що йому видано відповідне свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5017/10 від 13 вересня 2012 р.

Згідно з довідкою про заробітну плату № 1 від 6 грудня 2018 р. позивач працював в ТОВ «Крейд Консалтинг» з 26 жовтня 2016 р. по 27 квітня 2018 р. на посаді юриста.

Із 6 липня 2018 р. по даний час позивач працює в Адвокатському об`єднані «Архітектор права» на посаді адвоката, що підтверджується довідкою про заробітну плату № 1 від 8 лютого 2019 р.

29 січня 2019 р. позивач отримав від відповідача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 6 листопада 2018 р. № Ф-128723-56, згідно з якою позивача зобов`язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 15819 грн 54 коп.

Надаючи правову оціцнку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI передбачено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з вимогами ст. 13 вказаного вище Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 р. № 2464-VІ (далі - Закон № 2464) платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Окремо вказана норма визначає, що платниками єдиного внеску є також фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Також, такими платниками є фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

З вказаної норми випливає, що законодавець розрізняє платників ЄВ як роботодавців, ФОП, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність встановлення, до якої з категорії зазначених осіб належить позивач.

Вказаний висновок кореспондується також з положеннями пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, у відповідності до якого самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Відтак перед встановленням статусу позивача (ФОП або особа, яка провадить незалежну професійну діяльність) важливо з`ясувати, чи така особа не є працівником.

В той же час, як свідчать матеріали справи, у період з 26 жовтня 2016 р. по 27 квітня 2018 р. позивач працював на посаді юриста в ТОВ «Крейд Консалтинг» та з 6 липня 2018 р. по дату розгляду справи позивач працює в Адвокатському об`єднані «Архітектор права» на посаді адвоката.

З огляду на наведені докази, позивач має статус найманого працівника.

Таким чином, в розумінні положень Закону № 2464 платником ЄВ відносно позивача є роботодавець.

Згідно довідок № 1 від 6 грудня 2018 р. ТОВ «Крейд Консалтинг» та № 1 від 8 лютого 2019 р. Адвокатського об`єднання «Архітектор права» вказаними роботодавцями було нараховано ЄСВ на заробітну плату позивача (а. с. 11, 12).

За таких обставин, доводи апелянта про необхідність нарахування позивачу додатково ЄВ є безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 03.10.2019 р.)