Справа № 240/9739/19
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Житомир справа №240/9739/19

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити та виплатити компенсацію, стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради щодо відмови у виплаті йому компенсації за санаторно-курортне лікування;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради призначити та виплатити компенсацію за санаторно-курортне лікування за період з дня звернення - з 05.10.2016;

- стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 5000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 №187 він має право на одержання грошової компенсації, оскільки з 2016 року і по даний час не одержував безоплатних санаторно-курортних путівок. У зв`язку із цим він спочатку у 2016 році звернувся до Управління соціального захисту населення Богунського району із заявою про надання путівки, а потім в 2019 році про виплату такої грошової компенсації, однак листом від 08.04.2019 №1762/05 було відмовлено йому у наданні путівки та виплаті грошової компенсації, у зв`язку із тим, що номер його черги 998, а станом на 08.04.2019 кошти з державного бюджету на забезпечення осіб з інвалідністю санаторно-курортним лікуванням не надходили.

Ухвалою від 06.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається, за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

Копію ухвали позивач та відповідач отримали 09.09.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

На адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що згідно з порядком черговості на підставі поданої заяви для отримання путівки особам з інвалідністю загального захворювання станом на 23.09.2019 номер черги громадянина ОСОБА_1 - 569. Зазначає, що забезпечення путівками осіб з інвалідністю загального захворювання здійснюється за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті шляхом відшкодування вартості путівки санаторно-курортного лікування. Крім того, вказує на те, що станом на 23.09.2019 позивач до Управління із заявою для виплати компенсації вартості санаторно-курортного лікування не звертався.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 05.10.2016 звернувся до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради з заявою про взяття його на облік для отримання санаторно-курортної путівки в санаторій "Дениші".

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи внаслідок загального захворювання (опорно-рухового апарату) та перебуває на обліку в управлінні для отримання путівки до лікувально-санаторного центру "Дениші".

ОСОБА_1 08.05.2018 звернувся до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради з заявою про надання йому письмової відповіді щодо ненадання щорічної путівки до лікувально-санаторного центру "Дениші", починаючи з 2016 року по теперішній час, та несплати компенсації за них.

Згодом, 01.04.2019, позивач повторно звернувся до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради з заявою про надання йому письмової відповіді, з яких причин йому не було надано щорічної путівки до лікувально-санаторного центру "Дениші" та не було його повідомлено про ненадання путівок. Також просив, щоб йому надали письмову відповідь на його звернення від 2016 року щодо щорічної путівки до лікувально-санаторного центру "Дениші".

Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради листом від 08.04.2019 №1762/05 повідомило, що заявник перебуває на обліку для забезпечення санаторно-курортною путівкою з 05.10.2016 по захворюванню опорно-рухової системи до лікувально-санаторного центру "Дениші". Згідно з порядком черговості подання заяви для отримання путівки особам з інвалідністю загального захворювання та з дитинства станом на 08.04.2019 номер черги заявника - 998. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №187 від 22.02.2006 (зі змінами) путівками на санаторно-курортне лікування забезпечуються особи з інвалідністю усіх категорій за рахунок коштів, передбачених Мінсоцполітики, згідно з медичними рекомендаціями в порядку черговості. Щороку мають право забезпечуватись санаторно-курортним лікуванням особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники бойових дій. Забезпечення путівками осіб з інвалідністю загального захворювання та з дитинства здійснюється за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті, шляхом відшкодування вартості путівки санаторно-курортним закладам. Станом на 08.04.2019 кошти з державного бюджету не надходили, а тому не здійснено розподіл обсягу асигнувань для забезпечення осіб з інвалідністю санаторно-курортним лікуванням.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" особи з інвалідністю і діти з інвалідністю за наявності медичних показань мають право на безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками.

У відповідності до ст. 29 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" грошова компенсація замість санаторно-курортної путівки і компенсація вартості самостійного санаторно-курортного лікування виплачується особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю на підставі медичних рекомендацій відповідно до законодавства, що визначає їх право на безоплатне забезпечення санаторно-курортним лікуванням. Грошову компенсацію замість санаторно-курортної путівки і компенсацію вартості самостійного санаторно-курортного лікування призначає і виплачує місцевий орган виконавчої влади, який відповідно до своїх повноважень забезпечує санаторно-курортне лікування осіб з інвалідністю, категорії яких визначені законом. Порядок виплати і розміри грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки і компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 19 Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення (крім м. Києва) рад від 22.02.2006 №187 (далі - Порядок №187) грошова компенсація замість санаторно-курортної путівки для осіб з інвалідністю внаслідок війни та осіб з інвалідністю, зазначених у статті 6-2 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", і компенсація вартості самостійного санаторно-курортного лікування учасникам бойових дій, учасникам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та особам, зазначеним у статтях 6-1, 6-3 і 6-4 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", виплачується в порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 р. №785, а грошова компенсація замість санаторно-курортної путівки та вартість самостійного санаторно-курортного лікування деяким категоріям осіб з інвалідністю відповідно до статті 29 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" виплачується в порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2007 р. №150.

Згідно з п. 3 Порядку виплати деяким категоріям осіб з інвалідністю грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2007 №150 (далі - Порядок №150), підставою для виплати грошової компенсації за путівку та за самостійне лікування є такі документи: заява особи з інвалідністю про виплату грошової компенсації; медична довідка за формою 070-О щодо необхідності забезпечення санаторно-курортним лікуванням; документ про сплату повної вартості санаторно-курортної путівки строком санаторно-курортного лікування не менш як 18 днів, що засвідчує проходження особою з інвалідністю санаторно-курортного лікування (тільки для виплати грошової компенсації за самостійне лікування); посвідчення особи з інвалідністю, що підтверджує її належність до категорії громадян, зазначених у пункті 2 цього Порядку.

Відповідно до п. 11 Порядку №150 грошова компенсація за путівку виплачується особі з інвалідністю, якщо вона протягом попередніх трьох календарних років не одержувала безоплатної санаторно-курортної путівки.

Відтак, особа, яка перебуває на обліку для забезпечення санаторно-курортним лікуванням має право на одержання компенсації за путівку лише при дотриманні сукупності умов, визначених нормативно-правовими актами, якими врегульовано ці питання, зокрема: 1) наявність відповідних медичних рекомендацій; 2) неодержання путівки протягом трьох календарних років; 4) надання уповноваженому органу встановленого Порядком №150 переліку документів.

Судом установлено, що позивач 05.10.2016 звернувся до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради із заявою про взяття його на облік для отримання санаторно - курортної путівки, яка ним отримана не була. Таким чином, на момент звернення до відповідача, до суду та станом на день судового розгляду справи не спливли визначені законодавством три календарні роки, з закінченням яких у позивача виникає право на отримання відповідної грошової компенсації. У свою чергу, у відповідача станом на день розгляду заяви позивача були відсутні правові підстави позитивно вирішити це питання, оскільки ОСОБА_1 безпідставно ототожнює період 2016-2019 років з застосованим законодавцем терміном "три календарні роки". Оскільки такий календарний період наразі ще не сплив, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині є передчасними.

Крім того, слід звернути увагу, що умовою виплати компенсації є звернення до уповноваженого органу з відповідною заявою з доданням до неї необхідних документів. Доказів звернення до відповідача за відповідною процедурою ОСОБА_1 також не надав, зважаючи на що судом не встановлено порушень прав позивача внаслідок протиправної бездіяльності зі сторони відповідача щодо призначення та виплати компенсації за санаторно-курортне лікування, з якою позивач пов`язує заподіяння йому моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., а тому позов не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 255, 257, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити та виплатити компенсацію, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.10.2019.

Суддя Н.М. Майстренко