Справа № 375/1697/19
Суддя: Литвин О. В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/1697/19
Провадження № 2-а/375/33/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.,

за участю секретаря - Юрченко Л.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін спору у приміщенні суду в смт. Рокитне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер картки платника податку НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Київській області (03151, м. Київ-151, вул. Народного Ополчення, 5а, електронна пошта: ).

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить скасувати постанову ГУ ДФС у Київській області від 12.07.2019 про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу розмірі 680.00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 165-1 КУпАП, по факту несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В обгрунтування такої своєї вимоги посилається на те, що на час притягнення її до адміністративної відповідальності збіг передбачений ст.38 КУпАП двохмісячний строк притягнення її до адміністративної відповідальності.

Так, термін сплати нею єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування збіг 19.04.2019, тоді як фактично вона сплатила останній 20.05.2019. Викладене вказує на те, що про вчинення нею передбаченого ч.3 ст.165-1 КУпАП адмінправопорушення відповідач дізнався 20.04.2019. На разі, оскаржувана постанова у справі про адмінправопорушення винесена посадовою особою відповідача майже через три місяці після вчинення адмінправопорушення, а саме 12.07.2019.

Також зазначає, що вона не викликалася відповідачем для участі у розгляді справи про адмінправопорушення щодо неї за ч.3 ст.165-1 КУпАП, чим порушено вимоги ст.268 КУпАП та її права, як особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності.

Позивач, будучи належним чином повідомленою, у судове засідання не з`явилася. Натомість подала до суду письмову заяву, якою позов підтримує та просить розглянути справу за її відсутності.

Будучи належним чином повідомленим, відповідач у судове засідання свого представника не направив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи за відсутності останнього до суду не подав.

За викладеного суд ухвалив провести розгляд спору по суті у відсутності сторін спору, що узгоджується із положеннями ч.3 ст. 268 КАС України в тім, що неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Також, у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників, суд ухвалює у відповідності до положень ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу у справі про адмінправопорушення №2103/10-36-50-06, складеного 05.07.2019 за ч.3 ст.165-1 КУпАП відносно ФОП ОСОБА_1 за результатами перевірки дотримання нею вимог податкового валютного та іншого законодавства, остання несвоєчасно сплатила єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. А саме сплатила останній 20.05.2019, тоді як строк такого платежу був визначений іншою датою - до 19.04.2019 включно.

Вказана обставина позивачем визнається та не оспорюється.

Справа про адміністративне правопорушення відповідно до вказаного протоколу була розглянута посадовою особою ГУ ДФС України у Київській області Козирєвим П.Г. 12.07.2019 без належного повідомлення та у відсутність ФОП ОСОБА_1 ..

За результатами розгляду зазначеного протоколу про адмінправопорушення було винесено 12.07.2019 вказаною посадовою особою відповідача постанову про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680.00 грн..

Копію вказаної оскаржуваної постанови відповідача позивачем отримано особисто 15.08.2019, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ДП «Укрпошта» про відстеження поштових відправлень, що є в матеріалах справи. Підпис позивача в останній відсутній.

Згідно частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб і що передбачено положеннями п. 2 ст. 7 КАС України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Отже, підставою для звернення особи до суду з позовом є переконання позивача у порушенні своїх прав чи свобод, однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому законодавець визначив, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої статті 4 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з частиною першою статті 19 вказаного кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За викладеного даний спір підлягає розгляду адміністративним судом та з огляду на положення ч. 3 ст. 30 КАС України розгляд даного спору має бути завершений загальним судом як адміністративним судом першої інстанції.

Судом встановлено, що при винесенні оспорюваної постанови відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАп, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням. Наданих цим законом прав, зокрема права на юридичну допомогу, позивач був позбавлений, що є порушенням процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Приписами ч.1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На разі, за вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача і що має місце у даній справі.

Відповідач відзив на позов, на що він мав право відповідно до вимог ст.162 КАС України та пропозиція з приводу чого була викладена йому в ухвалі про відкриття провадження від 23.08.2019, до суду не подав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За сукупністю досліджених в засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає, що під час розгляду зазначеної вище справи про адміністративне правопорушення, відповідач не вжив заходів до належного повідомлення ФОП ОСОБА_1 про ініціювання проти неї адміністративного провадження, не повідомив про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином, не роз`яснив прав і обов`язків та не забезпечив можливості реалізації права на правову допомогу, не вжив заходів до отримання пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так, матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про притягнення його адміністративного стягнення. Отже, справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була розглянута відповідачем у її відсутність, без можливості надати пояснення та скористатися правовою допомогою.

Факт вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.3 ст.165-1 КУпАП, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач визнає, а тому у відповідності до положень ч.1 ст.78 КАС України ця обставина доказуванню не підлягає. При цьому суд зазначає про відсутність обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини.

Позаяк, суд погоджується з доводами позивача в тім, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не здійснена перевірка характеру зазначеного адміністративного правопорушення та у зв`язку з цим не вирішено питання дотримання строку накладення на позивача адміністративного стягнення.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

З огляду на характер вчиненого ФОП ОСОБА_1 передбаченого ч.3 ст.165-1 КУпАП адмінправопорушення останнє є разовим, а відтак адміністративне стягнення за нього могло бути накладено не пізніш як через два місяці з дня його вчинення. Тобто не пізніше 20.06.2019.

Разом з тим, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, адміністративне стягнення було накладеного на позивача вже після збігу вказаного строку, а саме 12.07.2019.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, зважаючи, що на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови збіг встановлений ч. 1 ст. 38 КУпАП строк, протягом якого до особи може бути застосовано адміністративне стягнення, обставина чого сама по собі виключала здійснення провадження у справі про адмінправопорушення, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо винесення його уповноваженою посадовою особою постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно ч. 3 ст.165-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680.00 грн. є протиправними.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.165-1 КУпАП, відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч. 1 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, ст.ст. 247, 251, 254 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 5, 72-77, 90, 211, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову ГУ ДФС у Київській області від 12.07.2019 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680.00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 165-1 КУпАП.

Провадження у справі про адмінправопорушення щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за ч. 3 ст.165-1 КУпАП по факту несвоєчасної сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі через Рокитнянський районний суд Київської області.

Суддя О.Литвин

Рішення набрало законної сили "______"_____________________20____