Справа № 128/1064/19
Суддя: Бондаренко О. І.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/1064/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2019 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання: Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Химича Дмитра Вікторовича про скасування постанови ДП18№ 542625 по справі про адміністративне правопорушення від 02.04.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Химича Д.В. про скасування постанови ДП18№ 542625 по справі про адміністративне правопорушення від 02.04.2019 року.

Позовна заява мотивована тим, що інспектором роти № 3 батальйону Управління Патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Химичем Д.В. винесено постанову ДП 18 № 542625 по справі про адміністративне правопорушення від 02 квітня 2019 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Постанова обґрунтована тим, що 02 квітня 2019 року позивач в м. Вінниці по вул. Пирогова, 49, керуючи автомобілем «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак НОМЕР_1 , ніби - то здійснив стоянку в другий ряд, чим порушив п. 15.4 ПДР України.

На думку позивача оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням чинного законодавства та без врахування всіх обставин справи, виходячи з наступного.

Дійсні обставини справи свідчать про те, що 02.04.2019 року позивач в м. Вінниці по вул. Пирогова, 49, керуючи автомобілем «Тойота Ленд Крузер» під`їхав до стоянки автомобілів біля ринку «Урожай», однак оскільки вільних місць для парковки на той момент не було, маючи на меті проїхати далі, зупинився в потоці автомашин на заборонний (червоний) сигнал світлофору. Перед позивачем, в його смузі руху, зупинився мікроавтобус, а перед ним зупинився поліцейський автомобіль. Об`їхати перешкоду у вигляді мікроавтобуса позивач не міг, так як зліва від нього смуга руху була зайнята автомобілями, які також зупинилися на червоний сигнал світлофору. Після цього, до позивача підійшов працівник поліції та пояснив, що, на його думку, він ніби - то здійснив стоянку в другий ряд, чим порушив п. 15.4 ПДР України.

Позивач пояснив інспектору про вищезазначені обставини, на що він відповів, що особисто бачив, як він здійснив стоянку в другий ряд.

Позивач заперечував свою вину, так як ПДР України не порушував та просив надати відповідний запис з відеореєстратора автомобіля працівників поліції, однак відповідач не реагуючи на його пояснення та врахувавши свої думки достатніми для визначення наявності обставин, які свідчать про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, не надавши йому можливості скористатися правовою допомогою захисника, прийняв рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в максимальному розмірі 255,00 грн.

При цьому, не було виконано вимоги ст. 280 КУпАП, згідно якої інспектор був зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст оскаржуваної постанови також не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, оскільки у ній, зокрема, не зазначено про докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які він посилався, а також висловлених ним доводів. Інспектор не вжив заходів щодо збирання інших доказів, шляхом визначення та відібрання показань свідків, складання схеми тощо, тому, заперечення позивача щодо порушення правил дорожнього руху доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП не спростовані.

На підставі викладеного позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем тільки на підставі його думок, без підтвердження іншими доказами, суперечить

вимогам закону, а вину у вчиненні порушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України - не доведено.

За наведених обставин, позивач звертається до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову ДП 18 № 542625 по справі про адміністративне правопорушення від 02 квітня 2019 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону Управління Патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Химичем Дмитром Вікторовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 255, 00 гривень та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить позов задоволити.

Відповідач - інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Химич Д.В. в судовому засіданні просив не фіксувати судовий процес технічними засобами; позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити в позові, врахувавши відзив на позовну заяву позивача, поданий через канцелярію суду 15.05.2019 року.

Так, згідно наданого відзиву, під час патрулювання 02.04.2019 року поліцейським роти №3 БУПП у Вінницькій області ДПП Химичем Д.В. було помічено автомобіль «Тойота Ленд Крузер» д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснив стоянку транспортним засобом на проїзній частині другим рядом, чим порушив п. 15.4 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки та відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань). Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі. Відповідно до п. 15.4 ПДР України транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Транспортні засоби під час зупинки або стоянки на проїзній частині повинні розташовуватись в один ряд, паралельно і якомога ближче до її краю. Забороняється зупиняти транспортні засоби на проїзній частині з іншими транспортними засобами, які стоять біля краю проїзної частини або на узбіччі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1 ст. 44, ст. 89, ч.2 ст. 106-1, 4.1,2,3,4,6 ст. 109, ст. 110, ч.3ст.114, ч.1 ст. 115, ст. 116-2, ч.2 ст. 117, ч. 1,2 ст. 119, ч. 1,2,3,5,6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1,2,3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1-126, ч. 1,2,3 ст. 127, ст. 128-129, ст. 132-1, ч.1,2,5 ст. 133, 4.3,6,8,9,10,11 ст. 133-1, ч. 2 ст. 135, ст. 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), ст. 137, ч. 1,2,3 ст. 140, ст. 148, 151, ст. 161, 164-4, 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 176,177, ч. 1,2 ст. 178, ст. 180, 181-1, ч. 1 ст. 182, ст. ст. 183, 184, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП зазначено вище) та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 цієї ж статті, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто по даній категорії справ протокол не складається взагалі. Також, Конституційний Суд України у п. 2.3 мотивувальної частини рішення від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначив, що у ч. ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. За змістом пунктів 1 та 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема, ч.1 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, за результатами розгляду адміністративної справи до Позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 225 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Отже, згідно глави 19 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП посадова особа органів внутрішніх справ має право розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення. В свою чергу, відповідач є працівником Управління патрульної поліції у Вінницькій області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ. Таким чином, відповідач мав всі законні підстави винести постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015). Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- та відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими що використовуються особами, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також працюючими в автоматичному режимі, а також, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм в стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами. Відповідно до ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи) та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, телефонах), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі. Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення. Також, в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 зазначено, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у тому випадку, якщо воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Даний випадок зафіксовано на боді - камеру інспектора та додано до матеріалів справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі володіти чи керувати автомобілем, знав що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалось, що володіння та користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Отже, інспектором, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було. Таким чином, розглядаючи дану справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною, обгрунтованою законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Також відповідачем до відзиву надано CD диск із записами процесу спілкування з позивачем та розгляду ним справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, врахувавши відзив відповідача, оглянувши компакт диск з відеофіксацією правопорушення прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ДП18 № 542625 від 02.04.2019 року, винесеної інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Химичем Д.В., ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: 02.04.2019 року о 10 год. 22 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 49, керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser» /д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку в другий ряд, чим порушив п. 15. 4 ПДР України (а.с. 8), за що на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн. 00 коп.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 258 КУпАП України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 280 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При винесенні постанови інспектором повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач у порядку ч. 2 ст.77КАС України надав до суду відзив на позовну заяву позивача, а також на підтвердження своєї позиції відеодиск із записами процесу спілкування з позивачем та розгляду ним справи.

При вирішенні справи суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності винесення ним постанови серії ДП18 № 542625 від 02.04.2019 року в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно позивача, а також не спростовано доводів позивача та не подано жодного безспірного доказу, який би свідчив про вчинення позивачем зазначеного адміністративного правопорушення. Продемонстрований у судовому засіданні відеозапис не містить доказів того, що позивач 02.04.2019 року о 10 год. 22 хв. в м. Вінниці по вул. Пирогова, 49, керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser» /д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив стоянку в другий ряд, чим порушив п. 15. 4 ПДР України, оскільки на відеозаписі видно лише початок спілкування відповідача з позивачем, а не сам факт вчинення останнім правопорушення.

Таким чином, оскільки відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення у виді вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, тому суд вважає, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду адміністративного позову на підставі ч. 5 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.244-246, 286 КАС України, ст. ст. 287, 288, 289 КУпАП, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 542625 по справі про адміністративне правопорушення від 02 квітня 2019 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону Управління Патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Химичем Дмитром Вікторовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 255, 00 гривень.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено до сьомого апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення сторонам та їх представникам копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондаренко