Справа № 640/19453/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 жовтня 2019 року № 640/19453/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомАкціонерного товариства «Компанія ДІВІ»
До Третя особаГоловного управління ДФС у м.Києві Товариство з обмеженою відповідальністю «СИСТЕМ АКТИВС»
проприпинення податкової застави, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Компанія ДІВІ» (далі - позивач/ АТ «Компанія ДІВІ») звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві (далі-відповідач/ГУ ДФС у м. Києві) про припинення податкової застави нерухомого майна, накладеного рішенням відповідача про опис майна у податкову заставу від 11.10.2017 р. № 86016 та на підставі акта опису майна від 01.11.2017 р. № 8/26-15-17-02-17 стосовно ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС», а саме: квартири загальною площею 110,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-Б/2, кв. 4, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0; квартири загальною площею 56,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-Б/2, кв. 19, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0; машиномісця № 17 площею 14,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45П, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0; машиномісця № 18 площею 14,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45П, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0 та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження № 18832233 від 01.02.2017 р., № 18833304 від 01.02.2017 р., № 18828186 від 01.02.2017 р., № 18826730 від 01.02.2017 р., накладені в інтересах відповідача на підставі акта опису майна від 01.11.2017 р. № 8/26-15-17-02-17 згідно рішення рішенням відповідача про опис майна у податкову заставу від 11.10.2017 р. № 86016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.12.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, встановив, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Одночасно, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС» (далі - третя особа/ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС»).

Позовні вимоги мотивовані протиправним накладенням відповідачем податкової застави на належне ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС» нерухоме майно, після того, як останній передав таке майно в іпотеку позивачу.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав на відповідність оскаржуваних рішень вимогам чинного законодавства.

За приписами ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

15.01.2019 р. відповідачем подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В силу приписів статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В клопотанні відповідача не наведені конкретні обставини, що ускладнюють розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ознайомившись із матеріалами справи, враховуючи категорію справи та характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2016 р. між позивачем (далі - Банк) та ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС» (далі - Позичальник) був укладений договір про відкриття кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 55 107 500,00 грн., строком дії по 31.05.2018 р.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором, іпотекодавець, ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС» за договорами іпотеки від 01.02.2017 р. передав, зокрема:

квартиру загальною площею 110,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-Б/2, кв. 4, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0;

квартиру загальною площею 56,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-Б/2, кв. 19, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0;

машиномісце № 17 площею 14,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45П, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0;

машиномісце № 18 площею 14,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45П, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0.

У зв'язку з невиконанням ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС» зобов'язань за кредитним договором, позивачем звернуто стягнення та набуто право власності на предмети іпотеки на підставі виконавчих написів приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. від 30.05.2018 р. за №№ 569, 570, 571, 572.

Як зазначено позивачем, на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, стало відомо, що в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень», по спірним об'єктам нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 110,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-Б/2, кв. 4, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0; квартири загальною площею 56,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-Б/2, кв. 19, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0; машиномісця № 17 площею 14,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45П, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0; машиномісця № 18 площею 14,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45П, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0, наявна податкова застава, яка виникла на підставі Акту опису майна від 01.11.2017 р. № 8/26-15-17-02-17, складеного відповідачем.

Позивач неодноразово звертався до контролюючого органу із заявами про звільнення спірного нерухомого майна з податкової застави, однак листом від 20.08.2018 р. № 49419/10/26-15-17-05-19 відповідач повідомив, що враховуючи обставини справи та з огляду на положення ст. 93 Податкового кодексу України, у органів державної фіскальної служби відсутні підстави для припинення права податкової застави на майно боржника - ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС» та внесення відповідних змін до державних реєстрів.

Не погоджуючись з зазначеними діями відповідача щодо включення до Акту опису податкової застави нерухомого майна, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Законом України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами частини 2 статті 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права та обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Відповідно до ч.6 та 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, стягувач - іпотекодержатель має пріоритет перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку, або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (пункту 88.1). Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (пункту 88.2).

Відповідно до підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Згідно з п. 87.2. ст. 87 Податкового кодексу України (далі - ПК України) джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

В силу вимог пункту 87.3 статті 87 Податкового кодексу України не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема:

- майно платника податків, надане ним у заставу іншим особам (на час дії такої застави), якщо така застава зареєстрована згідно із законом у відповідних державних реєстрах до моменту виникнення права податкової застави (пп. 87.3.1 п. 87.3 ст. 87 Податкового кодексу України);

- майно, що не може бути предметом застави відповідно до Закону України «Про заставу» (пп. 87.3.7 п. 87.3 ст. 87 Податкового кодексу України).

Пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Зі змісту пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України встановлено, що майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Положеннями пункту 90.1 статті 90 Податкового кодексу України визначено, що пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 №2654-XII, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено цим законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженням. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно мають рівні права на задоволення своїх вимог.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, шо в силу положень підпункту 87.3.1 пункту 87.3 статті 87 Податкового кодексу України опис спірного нерухомого майна боржника - ТОВ «СИСТЕМ АКТИВС» у податкову заставу за Актом опису майна від 01.11.2017 р. № 8/26-15-17-02-17 було проведено податковим органом протиправно, оскільки в податкову заставу було описано майно, яке передане боржником в іпотеку, державна реєстрація якої була здійсненна до моменту виникнення права податкової застави.

Таким чином, позивач, як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення своїх вимог перед іншими стягувачами цього боржника (іпотекодавця) за рахунок предмету іпотеки, а опис майна у податкову заставу та оголошення заборони на його відчуження, порушує права позивача, у зв'язку із чим така податкова застава підлягає припиненню.

Суд вважає, що таке обтяження є перешкодою для реалізації позивачем реєстрації права власності на іпотечне майно відповідно договору про іпотеку чи додаткового договору укладеного між сторонами іпотечного договору.

Такий висновок суду ґрунтується на п. 6 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідно до якого відмовляється в державній реєстрації прав на нерухоме майно, при наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що рішення відповідача про державну реєстрацію прав та обтяжень, внесено до державного реєстру про обтяження нерухомого майна, тобто воно є таким що підлягає врахуванню державним реєстратором у відповідності до п. 6 ст.24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та порушує вищезазначені права позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до частини 2 статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Разом з тим, відповідач як суб'єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі рішень.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Компанія ДІВІ» (01033, м.Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, буд. 6/8, прим. 41, ) задовольнити.

Припинити податкову заставу нерухомого майна, накладеного рішенням Головного управління ДФС у м.Києві про опис майна у податкову заставу від 11.10.2017 р. № 86016 та на підставі акта опису майна від 01.11.2017 р. № 8/26-15-17-02-17 стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «СИСТЕМ АКТИВС», а саме: квартири загальною площею 110,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-Б/2, кв. 4, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0; квартири загальною площею 56,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45-Б/2, кв. 19, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0; машиномісця № 17 площею 14,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45П, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0; машиномісця № 18 площею 14,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 45П, реєстраційний номер об'єкту нерухомості 0.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження № 18832233 від 01.02.2017 р., № 18833304 від 01.02.2017 р., № 18828186 від 01.02.2017 р., № 18826730 від 01.02.2017 р., накладені Головним управлінням ДФС у м.Києві на підставі акта опису майна від 01.11.2017 р. № 8/26-15-17-02-17 згідно рішення рішення про опис майна у податкову заставу від 11.10.2017 р. № 86016.

Присудити на користь Акціонерного товариства «Компанія ДІВІ» (01033, м.Київ, вул. Микільсько-Ботанічна, буд. 6/8, прим. 41, ) судові витрати в сумі 3 524,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м.Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко