Справа № 560/1253/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/1253/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

07 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.11.2018 за №26 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 09.06.2018; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідачем зазначено, що первинними документами не підтверджено, що ОСОБА_1 працював в зоні відчуження (в документах відсутня інформація про місце, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС), тому відсутні підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2), що підтверджується безстроковим посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Хмельницькою обласною державною адміністрацією 20.11.1992 (а.с.28, 46).

06.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (арк. спр. 43-44).

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 були надані такі документи:

- копію посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС 2 категорії, серія НОМЕР_1 ;

- архівну довідку від 30.06.2016 року № 179/1/6185, видану Галузевим державним архівом Міністерства оборони України Макарчуку Андрію Андрійовичу, в якій зазначено, що згідно архівних документів військової частини НОМЕР_2 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 21 серпня 1987 року по 29 вересня 1987 року. Дні виїзду в зону (на об`єкти, населенні пункти) не відображено. Згідно ліквідаційного акту в/ч 43187 накази командира в/ч НОМЕР_2 по стройовій частині і виїздам за період 01 січня 1987 року по 04 грудня 1987 року були вилучені в частині Головною військовою прокуратурою міста Москви в жовтні 1989 року. Пошук документів, який проводився Галузевим державним архівом МО України більше 10 років позитивних результатів не дав. Шляхи пошуку вичерпані. Документи зняті з обліку в ГДА МОУ як остаточно втрачені згідно акту від 04 квітня 2013 року. Довідка складена на основі журналу обліку радіаційного опромінення в/ч 43187. Отримав дозу опромінення: 7 (сім), 608 (одиниця виміру не вказана). Місце дислокації військової частини за вказаний період: не зазначено (арк. спр. 51);

- архівну довідку від 24.08.2018 року № 4/91541, видану Центральним архівом Міністерства оборони Російської Федерації Шепетівському відділу обслуговування громадян (сервісний центр) головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій вказано про наявні в документах військової частини НОМЕР_3 (912 Оперативна група Цивільної оборони СРСР) підписані посадовими особами і скріплені печаткою частини списки особового складу військової частини НОМЕР_2 , який приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зонах небезпеки, в яких значиться: "ряд. ОСОБА_1 , 3 зона, 5 днів в серпні 1987 року та 16 днів у вересні 1987 року. 3 зона небезпеки є внутрішнім діленням 30-ти кілометрової зони відчуження. В переліку військових частин, установ, підприємств та організацій ВС РФ і КДБ СРСР, особовий склад який приймав участь в роботах (виконував посадові обов`язки) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986-1990 роках, військова частина НОМЕР_2 зазначена. Документи військової частини НОМЕР_2 за 1987 рік на збереження до Центрального архіву МО РФ не надходили (арк. спр. 50).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.11.2018 року №26 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в зв`язку з невідповідністю прізвища, ім`я та по батькові, вказаних у довідках Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/6185 від 30.06.2016 p., Центрального архівного відділу міністерства оборони Російської Федерації № 4/91541 від 24.08.2018 р. паспортним даним. Також зазначено, що страховий стаж становить 24 роки 8 місяців 17 днів (арк. спр. 58).

В подальшому, листом від 12.12.2018 року за № 39415/03 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомлено позивача про те, що первинними документами не підтверджено його роботу в зоні відчуження (в документах відсутня інформація про місце, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС), тому рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 08.11.2018 відмовлено у призначенні пенсії (арк. спр. 59).

Отже, підстави відмови у призначенні пенсії позивачу, зазначені у рішенні від 12.11.2018 року №26, відмінні від тих, котрі вказані у листі від 12.12.2018 року за № 39415/03 (та в якому помилково вказано дату прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії - 08.11.2018, замість 12.11.2018, адже рішення від 08.11.2018 суду відповідач не надав).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень не довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII (далі - Закон №796-XII) підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, для часників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - із зменшенням пенсійного віку на 8 років.

Згідно з абз.5 п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року N 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Відповідно до ч.3 ст.65 Закону №796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з п.3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (чинним на час видачі позивачу посвідчення), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесених до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

У постановах Верховного Суду від 24 липня 2018 року по справі №129/3151/16-а, від 22 січня 2019 року по справі №295/1087/17, від 13 лютого 2019 року по справі №565/1228/17 викладено правову позицію, згідно якої єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що посвідчення позивача недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.

Враховуючи вказане, зазначення відповідачем в оскаржуваному рішенні підставою для відмови у призначенні пенсії невідповідність прізвища, ім`я та по батькові, вказаних у довідках (в архівних довідках вказано ОСОБА_1 , ініціали не розкриті), паспортним даним, є безпідставним.

Окрім того, згідно довідки Шепетівсько-Полонського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області від 11.08.2015 за №218 ОСОБА_1 дійсно виконував завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 20.08.1987 по 01.10.1987 роки. Доза опромінення 8,853 бер (а.р. 16). Зазначене відповідає відомостям військового квитка ОСОБА_1 від 25.11.1984 серії НОМЕР_4 (а.с. 53, зворот).

Суд апеляційної інстанції вважає, що наданими позивачем архівними довідками підтверджується те, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році більше 14 днів (тобто, необхідний період роботи); підтвердженням перебування саме у зоні відчуження є зазначення у довідці від 24.08.2018 року № 4/91541 перебування у 3 зоні небезпеки, яка є внутрішнім діленням 30-ти кілометрової зони відчуження. Водночас, довідкою від 30.06.2016 року № 179/1/6185 стверджено про те, що накази командира в/ч НОМЕР_2 по стройовій частині і виїздам за період з 01.01.1987 по 04.12.1987 були вилучені Головною військовою прокуратурою м. Москви в жовтні 1989 року, що відповідачем не враховано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем документи були достатніми для призначення йому пільгової пенсії, передбаченої ст. 55 Закону № 796-XII. Відсутність у вказаних архівних довідках інформації про місце, де проводились роботи по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, спростовується фактом зазначення проведення таких робіт у зоні 3 - зоні відчуження, і довідкою Шепетівсько-Полонського об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області №218 від 11.08.2015 про виконання ОСОБА_1 завдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 20.08.1987 по 01.10.1987 роки.

Таким чином, у позивача наявне право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону №796-XII, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 12.11.2018 за №26 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зниженням пенсійного віку на 8 років є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку на 8 років з 08.06.2018, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, крім іншого, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Позивач, враховуючи ч.1 ст. 55 Закону №796-XII, на час звернення за призначенням пенсії відповідав вимогам щодо віку (60-8=52 роки) та страхового стажу (24 роки 8 місяців 17 днів, при необхідному 17 років, згідно зменшення на 8 років).

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо призначення пенсії 06.09.2018.

Отже, позивач подав заяву у трьохмісячний термін з дня досягнення пенсійного віку, тому пенсія повинна бути призначена йому з 09.06.2018 - з дня, що настає за днем досягнення необхідного пенсійного віку. Оскільки позивач просить суд зобов`язати відповідача призначити пенсію з 08.06.2018, а судом встановлено право позивача на призначення пенсії з наступного дня, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню частково.

Таким чином, суд першої інстанції, з урахуванням наведених правових позицій Верховного Суду у справах №129/3151/16-а, №295/1087/17, №565/1228/17, дійшов обгрунтованого висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії, що підтверджено доказами, перевіреними в суді, тому позов задовольняється частково.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 07 жовтня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.