Справа № 480/1992/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 р.Справа № 480/1992/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2019, головуючий суддя 1 інстанції Кунець О.М., вул. Г. Кондратьєва 159, м. Суми 40021, повний текст рішення виготовлено 20.06.2019, по справі № 480/1992/19

за позовом ОСОБА_1

до Московськобобрицької сільської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Московськобобрицької сільської ради (далі - відповідач), в якому просив суд визнати протиправними дії Московськобобрицької сільської ради, яка полягає у ненаданні відповіді на заяву №765 від 06.12.2018; зобов`язати відповідача надати позивачу відповідь на заяву №765 від 06.12.2018.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вважає, що в справі відсутні докази направлення на адресу позивача відповіді Московськобобрицької сільської ради на його заяву № 765 в установленому законом порядку.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 задоволено клопотання ОСОБА_1 , звільнено останнього від сплати судового збору, відкрито апеляційне провадження у справі № 480/1992/19, закінчено підготовку справи до розгляду та призначено в порядку письмового провадження.

23 серпня 2019 року на адресу суду від відповідача по справі надійшли заперечення (відзив) на апеляційну скаргу, в якому останній зазначив, що 11 січня 2019 року позивачу був направлений лист № 02-21/12 від 10.01.2019 із відповідями на його заяви № 765 від 06.12.2018, № 836 від 22.12.2018, № 13, 14, 15 від 09.01.2019, проте позивач не побажав в поштовому відділенні отримати зазначений лист, у зв`язку з чим лист був повернутий сільській раді.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2019, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

06 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Московськобобрицької сільської ради із заявою №765, яку надіслав на електронну адресу відповідача.

У заяві №765 позивач просив: назвати номер судової справи щодо колишньої працівниці Московськобобрицької сільської ради ОСОБА_2 , а також перерахувати всіх інших фігурантів цієї кримінальної справи і дату винесення вироку.

Листом Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області №02-21/12 від 10.01.2019 ОСОБА_1 повідомлено, що ОСОБА_2 працює головним бухгалтером Московськобобрицької сільської ради. Даних про притягнення її до кримінальної відповідальності сільська рада не має (а.с.12). Відповідь було направлено позивачу засобами поштового зв`яку. Однак, позивачем поштове відправлення не отримано, про що свідчить довідка відповідальної особи поштового відділення з відміткою: "за відмовою адресата від одержання".

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи відповідність дій Московськобобрицької сільської ради вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів урегульовано Законом України «Про звернення громадян».

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). (ч.1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»).

Статтею 19 вищезазначеного закону визначені обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. Крім інших даною статтею визначені обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина.

За змістом ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Вимоги до звернення унормовані приписами ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», якими передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

З дослідженої під час судового розгляду копії заяви від 06.12.2018 №765 слідує, що в електронному зверненні позивачем не було зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь.

Судовим розглядом встановлено, що відповідь Московськобобрицької сільської ради на звернення ОСОБА_1 від 06.12.2018 №765 була надана листом № 02-21/12 від 10.01.2019 та направлялась позивачу засобами поштового зв`язку рекомендованим відправленням.

Вищезазначений лист повернувся на адресу відправника з відміткою відповідальної особи поштового відділення, а також скріншотом трекера (відстеження за номером відправлення) (а.с.21).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач вжив заходи для повідомлення позивача про наслідки розгляду заяви від 06.12.2018 №765, надіславши відповідь на запит через Укрпошту на адресу позивача, яку заявник зазначив у вказаній заяві, відтак, порушень вимог закону щодо повідомлення позивача про результати розгляду його заяви з боку позивача не допущено.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно звернення до відповідача із заявою в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», а не за Законом України «Про звернення громадян», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 направлено на адресу відповідача заяву про надання інформації щодо номеру судової справи, що не відповідачє вимогам ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги стосовно звернення необгрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідачем, в порушення приписів закону, не повідомлено про результат розгляду заяви від 06.12.2018 №765, оскільки відсутні докази того, що в надісланому Московськобобрицькою сільською радою конверті, який не був отриманий позивачем, була вложена відповідь саме на його заяву від 06.12.2018 №765, колегія суддів, враховуючи ч. 1 ст. 77 КАС України, до таких доводів ставиться критично.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року по справі № 480/1992/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 03.10.2019