Справа № 1440/2375/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 р.м. ОдесаСправа № 1440/2375/18
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Коваля М.П.

За участю: секретаря - Сторчака О.О.

апелянта - ОСОБА_1

представника апелянта - ОСОБА_2 (ордер від 06.05.2019 року)

представника відповідача - Долганюк Ю.Ю. (довіреність від 03.01.2019 року)

перекладача - Чікваідзе Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області в особі Заводського РВ у м. Миколаєві про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати рішення Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області №2/3-8189 від 30.08.2018 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну; зобов`язати Заводський РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області поновити дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Грузії, уродженцю м. Поті.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення відповідача про скасування дозволу на імміграцію прийнято без достатніх правових підстав, належних і допустимих доказів на підтвердження того, що за час перебування позивача на території України виникли обставини, передбачені ст. 12 Закону України "Про імміграцію" для скасування вказаного дозволу. Крім того, позивач вважає, що скасування дозволу на імміграцію тягне за собою негативні наслідки, оскільки він має на території України неповнолітнього сина, який проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні, а тому в разі скасування дозволу будуть порушуватися не тільки права позивача, а й права та інтереси дитини.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.11.2015 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Грузії та уродженець м. Поті, звернувся в Заводський РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну.

До заяви позивач додав паспортний документ - Серія та номер НОМЕР_1 , виданий Міністерством юстиції Грузії 18.02.2013 року, строком дії до 18.02.2020 року.

Разом з цим, у заяві позивач зазначив, у тому числі, місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , серед близьких родичів - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_4 , дружину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4., місце проживання: АДРЕСА_4 , а також про обізнаність наслідків у разі зазначення у заяві неправдивих відомостей.

Розглянувши вказану заяву, Заводським РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області 12.01.2016 року видано ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію №2/3-41, строком дії до 12.01.2017 року.

Також, на результатом розгляду заяви від 27.01.2016 року позивачу оформлено посвідку на постійне проживання Серії НОМЕР_2 .

27.04.2018 року начальнику УДМС в Миколаївській області надійшло подання про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні, видані громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно поданої інформації, ГУ НП в Миколаївській області одержано повідомлення НЦБ Інтерполу в Грузії від 05.04.2018 року №565/22-2018, відповідно до якого громадянин Р.Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.02.2013 року був документований паспортом громадянина Грузії № НОМЕР_1 , який був анульований 23.12.2015 року та замість нього 23.12.2015 року вказана особа отримала новий паспорт № НОМЕР_3 . Разом з цим, повідомлено, що ОСОБА_1 раніше був судимий, а саме: 27.01.2005 року притягувався до відповідальності за скоєні злочини, передбачені ст. 260-1 КК Грузії (незаконне виготовлення, здобуття, зберігання, транспортування, пересування або продаж наркотиків, їх аналогів, прекурсорів або нових психоактивних речовин), і ст. 236-1 КК Грузії (нелегальна покупка, зберігання, перевезення, виробництво, транспортування, передача або продаж вогнепальної зброї (за виключенням мисливської гладкоствольної зброї), амуніції вибухових пристроїв і вибухових речовин), засуджений за цими статтями умовно до трьох років позбавлення волі. 19.10.2007 року притягувався до відповідальності за скоєний злочин, передбачений ст. 260-1 КК Грузії (незаконне виготовлення, здобуття, зберігання, транспортування, пересування або продаж наркотиків, їх аналогів, прекурсорів або нових психоактивних речовин), був засуджений до шести років позбавлення волі.

В подальшому, 17.11.2015 року до Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, із заявою звертається громадянка Р .Грузії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про реєстрацію у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Р .Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він є її племінником. ОСОБА_1 в цей же день подає подає заяву №2600 про надання дозволу на імміграцію в Україну до Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, при поданні документів надав ксерокопію паспорту громадянина Р.Грузії № НОМЕР_1 від 18.02.2013 року.

Дозвіл на імміграцію в Україну, виданий Заводським РВ у м. Миколаєві на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію".

Разом з цим, 27.01.2016 року громадянин Р.Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подає заяву №81/02/45 для оформлення посвідки на постійне проживання до УДМС України в Миколаївській області та надає анульований паспорт громадянина Р.Грузії №11 НОМЕР_4 від 18.02.2013 року.

02.02.2016 року громадянин Р.Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був документований посвідкою на постійне місце проживання Серії НОМЕР_2 , виданою УДМС України в Миколаївській області, яку одержав 12.02.2016 року.

01.10.2016 року громадянин Р.Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був затриманий Приморським відділом Одеського ВП ГУ НП в Одеській області в порядку ст. 208 КК України, з подальшою мірою запобіжного заходу тримання під вартою, за кримінальним провадженням №0007673 від 01.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача та збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу), ч. 4 ст. 296 КК України (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом групою осіб пов`язані з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншими громадянами, які припиняли хуліганські дії, вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень).

09.06.2017 року ОСОБА_1 був звільнений з Одеського СІЗО (№21) на підставі ст. 314-316 КК України про зміну запобіжного заходу, тримання під вартою на особисте зобов`язання.

За час перебування в Україні громадянин Р.Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , офіційно працевлаштованим не був, періодично порушує громадський порядок, зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, веде асоціальний спосіб життя, чим загрожує громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які проживають на території України, при документуванні посвідкою на постійне місце проживання використовував паспорт громадянина Р.Грузії №11 НОМЕР_4 від 18.02.2013 року, який втратив чинність на момент оформлення документа.

З урахуванням наведених обставин, УКР ГУНП в Миколаївській області, відповідно до п. 18 постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року №251, ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Закону України "Про імміграцію", просило УДМС в Миколаївській області прийняти рішення про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні Серії НОМЕР_2 , виданої УДМС України в Миколаївській області громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки його дії загрожують національній безпеці України, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян та інших осіб, які проживають на території України.

Одержавши вказане подання, Заводським РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, відповідно до п. 23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.12.2002 року №1983, проведено перевірку матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянинку Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатом якої складено висновок від 30.08.2018 року.

Так, під час перевірки враховано, що гр. ОСОБА_1 17.11.2015 року звернувся до Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС у Миколаївській області із заявою про отримання дозволу на імміграцію на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію", так як є батьком громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який набув громадянство згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про громадянство України".

При подачі документів заявник надав паспорт № НОМЕР_1 від 18.02.2013 року, виданий Міністерством юстиції Грузії.

На підставі рішення Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, вказаний іноземець 12.01.2016 року отримав дозвіл на імміграцію відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію" та був документований посвідкою на постійне місце проживання Серії НОМЕР_2 від 02.02.2016 року, орган видачі 4801, з безстроковим терміном дії. Був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та 23.05.2018 року зняв з реєстрації своє місце проживання, вказавши місце проживання: АДРЕСА_2 .

Також, під час перевірки враховано, що на дату подачі документів, отримання дозволу на імміграцію 12.01.2016 року та при подачі документів на отримання посвідки на постійне місце проживання надав втрачений паспорт, який визнаний анульованим владою Грузії, не повідомивши про отримання нового паспорту.

Законність свого перебування на території України на момент подачі клопотання про надання дозволу на імміграцію (17.11.2015 року) іноземець підтвердив копією недійсного (анульованого) паспорту зі штампом перетину кордону в КПП Іллічівський МТП 25.08.2015 року, проте згідно даних Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "Аркан" вказаний перетин кордону ним не здійснювався, тобто іноземець незаконно перебував на території України, та подав про себе свідомо неправдиві відомості та порушив законодавство України з питань перебування на території України іноземців та осіб без громадянства.

Крім того, враховано інформацію про те, що вказаний іноземець неодноразово притягувався (як в Грузії так і в Україні) до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотиків, зброї та вибухових речовин, хуліганством.

У зв`язку із чим, Заводський РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області вважав за доцільне скасувати рішення від 12.01.2016 року Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати видану на підставі цього дозволу на імміграцію посвідку на постійне проживання Серії НОМЕР_2 від 02.2016 року.

Рішенням Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 30.08.2018 року №2/3-8189 скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий гр. Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідка на постійне місце проживання Серії НОМЕР_2 від 02.02.2016 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість і безпідставність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про його скасування та зобов`язання органу міграційної служби поновити дію дозволу на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач незаконно перебував на території України та подав про себе свідомо неправдиві відомості, порушив законодавство України з питань перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, а його дії становлять загрозу громадському порядку в Україні, висновки органу міграційної служби про наявність підстав для скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне місце проживання є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам справи та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року №2491-III імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України від 07.06.2001 року №2491-IIІ заяви про надання дозволу на імміграцію подаються, зокрема, особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання.

Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ст. 12 Закону України від 07.06.2001 року №2491-IIІ дозвіл на імміграцію може бути скасовано, зокрема, якщо: з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; в інших випадках, передбачених законами України.

Вказані положення закону кореспондуються із приписами Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року №1983.

Разом з цим, відповідно до п.п. 21, 22 Порядку від 26.12.2002 року №1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Водночас, відповідно до п.п. 7, 8 ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 року №3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України від 22.09.2011 року №3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Законність перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні обчислюється з урахуванням вимог Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150, та Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2015 року №884.

Під час вирішення спору судом першої інстанції вірно враховано, що законність перебування на території України на момент подачі клопотання про надання дозволу на імміграцію позивач підтвердив паспортом Грузії від 18.02.2013 року №11АА05859 зі штампом перетину кордону в КИП Іллічівський МТП 25.08.2015 року.

Проте, згідно даних Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон "Аркан" вказаний перетин кордону ним не здійснювався.

Разом з цим, згідно даних УКР ГУНП в Миколаївській області, вказаний іноземець неодноразово притягувався (як в Грузії так і в Україні) до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотиків, зброї та вибухових речовин, хуліганством.

Водночас, під час вирішення питання про надання позивачу дозволу на імміграцію наданий ним паспортний документ рахувався втраченим, для оформлення посвідки на постійне місце проживання заявником пред`явлено анульований паспортний документ.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивач незаконно перебував на території України, порушив порядок перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, подав про себе свідомо неправдиві відомості, а вчинені ним дії становлять загрозу громадському порядку в Україні, порушують права і законні інтереси громадян України.

На спростування цих обставин позивач ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду доказів не надав.

Отже, висновок органу міграційної служби про наявність підстав для скасування дозволу на імміграцію є обґрунтованим, відповідає дійсним обставинам справи та чинному законодавству, у зв`язку із чим підстави для скасування рішення відповідача відсутні.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 року №321, посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України.

Згідно із п. 64 Порядку від 25.04.2018 року №321 посвідка скасовується територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: 1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію"; 2) отримання від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи те, що скасування дозволу на імміграцію позивача в України відбулось правомірно та посвідку на постійне місце проживання оформлено на підставі неправдивих відомостей, недійсних документів, колегія суддів вважає, що у відповідача були всі обґрунтовані та правові підстави для скасування виданої позивачу посвідки на постійне місце проживання.

З огляду на наведене, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07.10.2019 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

М.П. Коваль