Справа № 205/1271/17 (2-а/205/100/17)
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

03 жовтня 2019 року
Київ
справа №205/1271/17 (2-а/205/100/17)
адміністративне провадження №К/9901/15976/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Стеценка С. Г.,
суддів Желєзного І. В., Стрелець Т. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10.08.2017 (головуючий суддя Остапенко Н. Г.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017 (головуючий суддя Бишевська Н. А., судді: Семененко Я. В., Добродняк І. Ю.),

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі Міністерство, Міноборони, відповідач), третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі Адміністрація ДПС України), в якому просив: визнати протиправними рішення Міністерства, оформлене протоколом від 29.12.2016 №118 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності третьої групи відповідно до вимог підпункту 4 частини другої статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII); зобов`язати Міноборони прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 240000 гривень як військовослужбовцю, який отримав третю групу інвалідності внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби згідно статті 16 Закону №2011-XII (далі спірний протокол, спірна грошова допомога).

2. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви, ОСОБА_1 посилався на те, що має право на отримання спірної грошової допомоги згідно статті 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон №2011-XII) та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Порядок №975), тоді як відмова у призначенні такої виплати з підстав неподання довідки про обставини поранення, а також того, що спірну грошову допомогу має призначати та виплачувати Адміністрація ДПС України, порушує його право на соціальний захист.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10.08.2017, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017, позов задоволено повністю.

4. Викладені у зазначеному рішенні висновки обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин справи та відповідно до приписів Закону №2011-XII і прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів, набув право на призначення і виплату спірної допомоги, у зв`язку з чим спірний протокол відповідача не ґрунтується на вимогах закону, порушує право позивача на соціальний захист.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, а також узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5. Не погоджуючись із наведеними вище судовими рішеннями, Міністерство подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати та відмовити у задоволенні позову.

6. В обґрунтуванні касаційної скарги відповідач наполягав на відсутності у позивача права на призначення і виплату йому спірної допомоги, а тому вважає оскаржувані судові рішення такими, що не відповідають критеріям законності та обґрунтованості, не узгоджуються з фактичними обставинами справи і положеннями законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини.

7. У відзиві на касаційну скаргу Адміністрація ДПС України з її доводами та вимогами не погодилася, оскільки вважає, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи цей спір, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим просить оскаржувані судові рішення залишити без змін.

ІV. Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

8. Ухвалою Верховного Суду від 23.08.2018 відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

9. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Гриціва М. І., суддів: Берназюка Я. О., Коваленко Н. В.

10. У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М. І. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №13) та на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Желєзного І. В., Тацій Л. В.

11. Також, у зв`язку з відрядженням та подальшою відпусткою судді Тацій Л. В., на підставі службової записки судді-доповідача та розпорядження заступника керівника апарату Верховного суду керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Желєзного І. В., Стрелець Т. Г.

V. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

12. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах Радянського Союзу з 30.04.1983 по 19.06.1985 та приймав участь у бойових діях в Афганістані, в складі військової частини НОМЕР_1 з 10.09.1983 по 19.06.1985.

13. Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 є інвалідом ІІІ групи.

14. За результатами МСЕК довідки Серії 10 АГГ №005468 від 12.03.2015 та виписки з акту огляду позивачу встановлено третю групу інвалідності з 05.03.2015, причина інвалідності поранення, контузія, захворювання, пов`язані з участю в бойових діях і перебування на території інших держав.

15. Позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України і отримує пенсію по інвалідності як інвалід війни.

16. 23.02.2017 позивач звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_1 до Дніпропетровського обласного комісаріату з заявою, якою просив провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму на день встановлення інвалідності.

17. Листом від 29.02.2016 позивачу були повернуті подані ним документи, з зазначенням, що виплачувати грошову допомогу має Адміністрація ДПС України, а також у зв`язку з відсутністю у позивача документу, що свідчить про обставини травми.

18. 18.03.2016 позивач звернувся до Державної Прикордонної служби України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням, отриманим під час проходження військової служби у 1984 році.

19. З відповіді Державної Прикордонної Служби України від 05.04.2016 № 11/П-1882 вбачається, що питання стосовно виплати одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони України.

20. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2016 визнано неправомірними дії Дніпропетровського обласного військкомату та зобов`язано Дніпропетровський обласний військовий комісаріат подати до Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із пораненням.

21. Згідно витягу з протоколу від 29.12.2016 №118 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум документи ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання, зазначивши, що підставою для повернення є те, що виплату одноразової допомоги має здійснювати Адміністрація ДПС України, а також відсутність у позивача документу, що свідчить про обставини поранення.

22. Не погодившись з таким рішенням Міноборони, позивач звернувся до суду з цим позовом.

VI. Позиція Верховного Суду

23. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

25. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

26. Згідно з положеннями статті 41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

27. Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

28. Пунктом 4 частини другої вказаної правової норми Закону №2011-XII також передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

29. Водночас, у відповідності до статті 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

30. Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком №975.

31. Предметом спору в цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду третьої групи.

32. Третю групу інвалідності позивачу встановлено з 05.03.2015, а відтак на спірні правовідносини поширюється дія Порядку №975, який набрав чинності з 24.01.2014.

33. Згідно пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів)..

34. В свою чергу, відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
35. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

36. Також, згідно з приписами пункту 15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

37. Окрім цього, на виконання наказу Міністра оборони України від 12.04.2007 №168 Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби (далі наказ Міноборони №168) створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.

38. Пунктом 2 вказаного вище наказу встановлено, шо голова комісії, зокрема, забезпечує підготовку пропозицій та подає їх Міністру оборони України для прийняття рішень про призначення грошової допомоги.

39. З аналізу вищевикладеного вбачається, що в силу положень наказу №168, відповідну пропозицію для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.

40. За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міноборони приймає відповідне рішення (позитивне або негативне).

41. Проте, всупереч приписів Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві Міністерство оборони України не прийняло передбаченого рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

42. Проаналізувавши наведені положення законодавства в контексті встановлених обставин справи колегія суддів дійшла висновку про те, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

43. В той же час, у даному випадку, таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.

44. Повернення ж документів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу, як законом Закону №2011-XII, так і прийнятим на його виконання Порядком №975, не передбачено, а тому такі дії Міністерства без прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні спірної грошової допомоги суперечить зазначеним вище нормам законодавств, якими врегульовані спірні правовідносини.

45. Звертає колегія суддів увагу й на те, що органом, уповноваженим на прийняття рішення стосовно призначення спірної грошової допомоги є саме Міноборони, до компетенції якого і входить розгляд документів, поданих позивачем. У зв`язку з цим, суд не може перебирати на себе вирішення питань, які входять до компетенції суб`єктів владних повноважень та досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність у позивача права на призначення йому спірної грошової допомоги.

46. Завданням же адміністративного судочинства є перевірка правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, щодо його відповідності критеріям, які пред`являються та закріплені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Однак, суди не врахували, що, у даному випадку, Міноборони не прийняло жодного передбаченого законом рішення за наслідками вирішення питання стосовно призначення і виплати позивачу спірної грошової допомоги, зокрема, про відмову у її призначенні, яке, відповідно до пункту 15 Порядку №975 може бути предметом оскарження.

47. Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про необхідність задоволення даного позову шляхом зобов`язання Міністерства здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 спірної грошової допомоги.

48. Разом з тим, враховуючи встановлені судами обставини справи і зміст наведених вище законодавчих приписів, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення даної позовної заяви, а саме шляхом: визнання протиправними дій Міністерства стосовно направлення на доопрацювання поданих ОСОБА_1 документів для призначення йому спірної грошової допомоги; зобов`язання Міноборони розглянути направлені з Дніпропетровського обласного військового комісаріату подані ОСОБА_1 документи для призначення йому спірної грошової допомоги та у місячний строк після надходження зазначених документів прийняти за наслідком їх розгляду рішення, передбачене пунктом 13 Порядку №975. В решті позову належить відмовити за необґрунтованістю.

49. За правилами пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

50. Своєю чергою, за приписами частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

51. Керуючись статтями 344, 349, 351, 355, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

52. Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

53. Скасувати постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 10.08.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2017.

54. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

55. Визнати протиправними дії Міністерства оборони України стосовно направлення на доопрацювання поданих ОСОБА_1 документів для призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності третьої групи відповідно до вимог підпункту 4 частини другої статті 16 Закону №2011-XII та Порядку №975.

56. Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути направлені з Дніпропетровського обласного військового комісаріату подані ОСОБА_1 документи для призначення йому грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності третьої групи відповідно до вимог підпункту 4 частини другої статті 16 Закону №2011-XII, Порядку №975 та у місячний строк після надходження зазначених документів прийняти за наслідком їх розгляду рішення, передбачене пунктом 13 Порядку №975.

57. В решті позову відмовити.

58. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С. Г. Стеценко,
І. В. Желєзний,
Т. Г. Стрелець,
Судді Верховного Суду