Справа № 540/758/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/758/19

Категорія: 111060000 Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

Час і місце ухвалення: 15:44, м. Херсон

Дата складання повного тексту: 01.07.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Лавришині А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про:

- визнання дій відповідача по складанню відносно ОСОБА_1 Вимог про сплату боргу (недоїмки) від 12 листопада 2018 року №Ф-6190-50 на суму 15 819,54 грн. та від 14 лютого 2019 року №Ф-6190-50 на суму 18 276,72 грн. - протиправними;

- скасування Вимог про сплату боргу (недоїмки ) від 12 листопада 2018 року №Ф-6190-50 на суму 15 819,54 грн. та від 14 лютого 2019 року №Ф-6190-50 на суму 18 276,72 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з моменту його реєстрації фізичною особою-підприємцем (далі ФОП) підприємницька діяльність ним не здійснювалась. Також, пояснював, що в листопаді 2011 року після отримання виписки про реєстрацію ФОП в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державний реєстратор повідомив йому, що право розпочати підприємницьку діяльність він має лише після реєстрації в податковій інспекції, пенсійному фонді та інших інстанціях. Позивачем не вчинялось будь-яких дій щодо постановлення його на облік в якості платника єдиного внеску до податкового органу, а відтак у контролюючого органу відсутні повноваження на направлення вимоги особі, яка не має статусу платника єдиного внеску. А, тому вважає, що обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок у нього не з`явилось.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач з 24 листопада 2011 року зареєстрований як ФОП, а отже відноситься до платників ЄСВ. Враховуючи наявність заборгованості у позивача, оскаржувані вимоги про сплату боргу зі сплати єдиного внеску були прийняті правомірно у відповідності до положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- суд першої інстанції неповно з`ясував ту обставину справи, що фактично реєстрація ФОП є недійсною, а система оподаткування в зв`язку з незакінченою реєстрацією є невизначеною, оскільки позивач окрім реєстратора більше ніде не зареєструвався, ні в органах Пенсійного фонду, ні в самому податковому органі;

- відповідач протиправно не здійснив жодних дій, які покладено на нього законом щодо припинення реєстрації ФОП, який належно не зареєстрований та не здійснює діяльності, звітності та страхових внесків;

- суд першої інстанції не надав жодної юридичної оцінки аргументам позивача щодо порушення відповідачем вимог п.4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" стосовно строків прийняття оскаржуваних вимог.

У відзиві ГУ ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на апеляційну скаргу вказується, що відповідачем не було порушено ні строків подання, ні прав фізичної особи та відповідач діяв в межах норм діючого законодавства, Херсонським окружним адміністративним судом було взято до уваги усі істотні обставини справи, тому відсутні підстави для скасування вищезазначеної вимоги.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

З 24 листопада 2011 року ОСОБА_1 зареєстрований в якості ФОП.

12 листопада 2019 року ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6190-50 на суму 15 819,54 грн., 14 лютого 2019 року прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6190-50 на суму 18 276,72 грн., які отримані позивачем.

11 січня 2019 року підприємницька діяльність позивача припинена (згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено аргументів щодо того, що він не є платником єдиного соціального внеску, або будь-яким чином звільнений від обов`язку сплачувати внесок у мінімальному розмірі незалежно від отримання прибутку протягом 2017-2018 років, або ним такий внесок було сплачено.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, п.4 ч.1 ст. 4, ст. 6, п.2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п.4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449, які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Статтею 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (зміни до пункту цієї статті внесені з 01 січня 2017 року).

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що з 2017 року фізичні особи-підприємці, в тому числі і ті, які не одержували доходів, зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований ФОП 24 квітня 2011 року (номер запису: 2 005227), перебуває на податковому обліку ГУ ДФС України у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Новокаховське управління, Каховська ДПІ з 25 листопада 2011 року.

Судова колегія не приймає доводи апелянта про те, що фактично реєстрація ФОП є недійсною, оскільки позивач окрім реєстратора більше ніде не зареєструвався, ні в органах Пенсійного фонду, ні в самому податковому органі, виходячи з наступного.

Згідно ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (в редакції чинній на момент реєстрації) державний реєстратор на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці: передає органам державної статистики (далі - органи статистики), державної податкової служби, Пенсійного фонду України повідомлення та відомості з реєстраційних карток про вчинення реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, у тому числі щодо створення або ліквідації відокремлених підрозділів юридичних осіб.

Постановою Правління Пенсійного Фонду України №11-1 від 06 вересня 1996 року затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів (яка була чинною на момент реєстрації) (далі Інструкція №11-1).

Відповідно п.п.2.1, 4.1, додатків 1, 2, 3 Інструкції №11-1 реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб відбувається в органі Пенсійного фонду України за постійним місцем проживання в 10-денний термін від дня одержання свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності.

Облік в органах Пенсійного фонду України платників збору - суб`єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб здійснюється на підставі одержаного з органу державної реєстрації інформаційного повідомлення.

Відповідно п.п.6.4., 6.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1588 від 09 грудня 2011 року взяття на облік за основним місцем обліку фізичної особи - підприємця контролюючим органом проводиться у день отримання відомостей про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та здійснюється датою внесення даних до Реєстру самозайнятих осіб за номером, який відповідає порядковому номеру реєстрації відповідного повідомлення державного реєстратора в журналі за формою №7-ОПП.

Дані про взяття на облік фізичної особи - підприємця передаються до Єдиного державного реєстру у день взяття на облік за основним місцем обліку із зазначенням: дати та номера запису про взяття на облік, найменування та ідентифікаційного коду контролюючого органу, в якому фізичну особу - підприємця взято на облік.

Взяття на облік фізичної особи - підприємця підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) фізичній особі - підприємцю у порядку, встановленому Законом.

Взяття на облік відбувається автоматично, інформація про це вказується у виписці з Єдиного державного реєстру, яку підприємець отримує від держреєстратора.

Таким чином, судова колегія вважає доводи апелянта про те, що його реєстрація як ФОП є недійсною, оскільки позивач окрім реєстратора більше ніде не зареєструвався, ґрунтуються лише на його суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та невірному тлумаченні норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, позивач, будучи належним чином зареєстрованим ФОП, фактично не нарахував та не сплачував у встановлений строк єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Оскаржувані вимоги про сплату боргу (недоїмки) сформовані податковим органом на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Доводи апелянта, що спірні вимоги про сплату боргу (недоїмки) відповідачем складені з пропуском строку судова колегія також вважає необґрунтованими, оскільки ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строк давності щодо нарахування та стягнення сум недоїмки не застосовується.

При цьому, самим позивачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність у нього заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску у визначеному розмірі.

Також судова колегія не приймає до уваги довід апелянта про те, що відповідач протиправно не здійснив жодних дій, які покладено на нього законом щодо припинення реєстрації ФОП, який належно не зареєстрований та не здійснює діяльності, звітності та страхових внесків.

Відповідно п.67.2 ст. 67 ПК України контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців.

Ці повноваження з врахуванням норм Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", який є спеціальним законом у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, слід розуміти як повноваження на звернення до адміністративного суду з позовом про припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності.

Положеннями ч.2 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" встановлено, що підставою для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця є, зокрема, неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що вищезазначені норми закону передбачають право припинення підприємницької діяльності ФОП за ініціативою податкового органу, а не обов`язок.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості винесення відповідачем оскаржуваних вимог.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 03 жовтня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.