Справа № 546/916/17
Суддя: Лизенко І. В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

єдиний унікальний номер справи 546/916/17
номер провадження 2-а/546/2/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2019 року м. Решетилівка
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі
головуючої судді Лизенко І.В.,
за участі секретаря судового засідання Коваленка А.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Казакова О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №546/916/17 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною відмови в призначенні одноразової грошової допомоги інваліду війни, зобов`язання до призначення та виплати одноразової грошової допомоги, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення,
ВСТАНОВИВ:
26.09.2017 позивач звернувся до суду із вищеназваною позовною заявою, у якій, просить суд визнати протиправними дії та скасувати п.25 рішення Міністерства оборони України, щодо відмови йому у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду війни, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням, виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців від 07.07.2017 №73 та зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення щодо призначення та виплати йому такої допомоги і встановити судовий контроль за виконанням такого рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 05.05.1986 по 17.06.1988 позивач проходив військову службу у Збройних Силах та приймав участь у бойових діях ДРА з 25.06.1986 по 22.01.1987 і 30.12.1987, на території республіки Афганістан, в районі перевалу Саланг, під час обстрілу, був поранений у ліву нижню кінцівку та в голову осколками міни, яка розірвалась, при цьому лікувався в санчастині за місцем служби; згідно акту судово-медичного дослідження від 10.11.2015 у позивача виявлено шрами на шкірі голови та на лівій нижній кінцівці, що утворилися в результаті загоєння ран, які за їхніми морфологічними характеристиками не вступають у протиріччя з механізмом утворення внаслідок вогнепальних поранень та давністю їх утворення в період бойових дій; позивачеві встановлена ІІ група інвалідності у зв`язку із пораненням, контузією, захворюваннями, пов`язаними із виконанням обов`язків військової служби пр. перебуванні в країнах, де велися бойові дії; 17.02.2016 позивачеві видане посвідчення інваліда війни 2 групи. 20.10.2017 позивач звернувся до Решетилівського районного військового комісаріату про направлення до Полтавського ОВК його документів для виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду війни, проте 27.01.2017 його документи повернуті без реалізації, тому 14.03.2017 позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із позовом до Полтавського ОВК і 24.03.2017 судом винесено постанову, якою визнано протиправними дії Полтавського ОВК щодо відмови у складенні висновку щодо виплати йому допомоги та зобов`язано прийняти документи, при цьому у постанові зазначено про причинний зв`язок між пораненням та контузією, у зв`язку із виконанням військового обов`язку; апеляційна скарга на вказану постанову відхилена 06.06.2017, тобто рішення місцевого суду залишене в силі. 18.07.2017 позивач отримав лист від Полтавського ОВК, в якому вказано, що у призначенні допомоги йому відмовлено, оскільки ним не надано документів, які свідчать про обставини поранення і таку відмову позивач вважає протиправною, так як ним було подано до ОВК усі необхідні документи, перелік яких міститься у Постанові КМУ від 25.12.2013 №975 і обставини поранення були підтверджені доданими до заяви документами. За вказаних обставин, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Провадження у справі було відкрито 27.09.2017 суддею Беркутою Л.Г. і призначено попереднє судове засідання, за результатами якого справу призначено до розгляду. Розгляд справи не завершено, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку 27.03.2018.
04.05.2018 справу прийнято до провадження суддею ОСОБА_3 і призначено судовий розгляд, який не відбувся у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 у відставку 27.09.2018.
На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19 до Решетилівського районного суду Полтавської області відряджена суддя ОСОБА_4 , тому 19.02.2019 проведено повторний автоматизований розподіл справ між суддями за результатами якого справу передано на розгляд новому складу суду із головуючою Лизенко І.В.
Справу прийнято до провадження суддею Лизенко І.В. ухвалою від 14.03.2019 і призначено судове засідання на 13.05.2019, яке було відкладене до 23.09.2019 на підставі заяви позивача.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви у повному обсязі і просили задовольнити такі із підстав, що вказані у позові.
Додатково позивач пояснив, що під час проходження служби в Афганістані він отримав осколкові поранення голови і лівої ноги 30.12.1986, внаслідок чого він є інвалідом війни (ІІ групи), тому хоче отримати одноразову матеріальну допомогу. Позивач зазначив, що на перевалі Саланг, будучи водієм водовозної машини, він їхав з водою і потрапив під обстріл, при цьому з ним був старший прапорщик; позивач діяв відповідно до інструкції: покинув машину і зайняв оборону, в цей час каска спала з його голови, він відчув поранення в голову і в ногу, втратив свідомість; після поранення позивач лікувався у санчастині на території військової частини в Афганістані, а потім його відправили у госпіталь; позивач не пам`ятає чи видавали йому медичну документацію. Після поранення позивач закінчував службу в Прибалтиці до 1988 року.
Представник позивача додатково пояснив, що позивач проходив службу з 1986 по 1988 роки в Афганістані і 30.12.1986 був поранений, що підтверджує акт судово-медичного обстеження; з урахуванням зазначеного, а також обставин, які викладені у позові, позивач має право на одноразову допомогу.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився.
В матеріалах справи міститься заперечення на позовну заяву, яке надійшло до суду 21.11.2017, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з тих підстав, що право на отримання допомоги, відповідно до Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (№2011), мають лише ті особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, які мали місце в період проходження служби, незалежно від часу настання інвалідності, при цьому медико-соціальною експертною комісією встановлено позивачеві інвалідність, яка настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язане із виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, отже на нього не поширюється дія вказаного Закону; окрім того, відповідно до вимог п.11 Порядку №975 за яким виплачується одноразова допомога, особа має подати до військомату, в тому числі, копію документа який свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що таке не пов`язане із вчиненням особою злочину, адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження і позивач таких документів не надав, тому питання про призначення йому допомоги вирішити позитивно не можливо (не можливо визначити його право на допомогу) і надані позивачем документи не дають можливості встановити, що поранення отримане саме в Афганістані.
19.07.2019 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих самих підстав, які зазначені у запереченні, а справу просив розглядати за його відсутності.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в лавах збройних сил колишнього СРСР з 05.05.1986 по 17.06.1988 і приймав участь в бойових діях на території республіки Афганістан з 25.06.1986 по 22.01.1987 в складі в/ч НОМЕР_1 (а.с. 7-8, 45-49).
На підставі відношення Решетилівського районного військового комісаріату Полтавської області, завідувачем відділом відділу експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОДА, лікарем судово-медичним експертом 4 кваліфікаційного класу судового експерта, ОСОБА_5 складено акт судово-медичного дослідження № 1649, де в розділі обставини справи, зі слів позивача, зазначено, що 30.12.1986, на території республіки Афганістан, в районі перевалу Саланг, під час обстрілу, він був поранений осколками розірвавшоїся міни в ліву нижню кінцівку (а.с. 9).
З урахуванням вказаних вище обставин справи та в результаті огляду позивача, лікарем судово-медичним експертом викладено заключну частину, у якій вказано, що у позивача виявлено шрами на шкірі голови та на лівій нижній кінцівці, що утворилися в результаті загоєння ран, які за їхніми морфологічними характеристиками не вступають у протиріччя з механізмом утворення внаслідок вогнепальних поранень та давністю їх утворення в період бойових дій, на які вказав обстежуваний (а.с. 9).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 30.11.2015 № 4492, поранення голови (контузія), лівої нижньої кінцівки ОСОБА_1 , наслідком яких стали рубці шкіри в зазначених анатомічних ділянках, що підтверджено актом спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 1649 - це поранення, контузія, захворювання, які пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 10).
Згідно з довідкою МСЕК серія АВ № 188334 від 11.02.2016, ОСОБА_1 встановлена II група інвалідності з 01.02.2016, у зв`язку з отриманням поранення, контузії, захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 11).
За клопотанням позивача в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_6 , 1966 року народження, який пояснив, що служив разом із позивачем в Афганістані і має з ним дружні стосунки; в період служби свідок перебував у рейсі, а коли повернувся, то ОСОБА_1 був уже поранений і зі слів ОСОБА_1 свідкові відомо, що позивач віз воду і потрапив під обстріл, де був поранений, після чого лежав в госпіталі військової частини; свідок зазначив, що в період служби вони не вживали спиртні напої, тому ОСОБА_1 не міг бути п`яним, отримуючи поранення; обставин поранення свідок не бачив; ОСОБА_6 також пояснив, що вся їхня військова частина була виведена із зони бойових дій 22.01.1987 і всі військовозобов`язані, в тому числі і він з позивачем, закінчували службу не в Афганістані, а на інших територіях СРСР.
З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, за результатами розгляду якої Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол №73 від 07.07.2017, п. 25) відмовлено ОСОБА_1 у призначенні такої допомоги з тих підстав, що заявником не надано документи, які підтверджують обставини поранення (а.с. 13).
Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону (в редакції, що діяла на час встановлення позивачу II групи інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Частиною 9 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 відповідно до п. 2 ст. 162 та п. 9 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги).
Зазначений нормативний акт визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з п. 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 11 Порядку, призначення і виплати одноразової грошової допомоги встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу документи, перелік яких є вичерпним та, що в той же час, подання всіх цих документів є необхідною умовою для призначення одноразової грошової допомоги.
Серед таких документів обов`язково повинен бути і документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, передбачено, що у разі настання інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
При цьому слід зазначити, що відповідно до п. 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402, при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04.01.1994 №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.1994 за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).
Пунктом 1.1 вказаного Положення передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
З наведених норм вбачається, що документ, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) обов`язково подається уповноваженому органу військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом незалежно від інших, передбачених законодавством документів, зокрема і від довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності та постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути прийняті інші достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва).
Військово-лікарська експертиза установлює, зокрема, причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), однак не встановлю і не може встановлювати причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Також відповідно до пп. «г» п. 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2014 №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 №63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами)), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
З наведеної норми слідує, що висновок про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, приймається ВЛК за наявності для цього підстав, незалежно від того, за яких обставин ці захворювання, поранення, контузії, травми чи каліцтва отримані.
Відтак, подані позивачем документи не є визначальними для встановлення наведених обставин.
Допитаний у суді свідок ОСОБА_6 також не підтвердив обставин отримання позивачем поранення, так як вони йому відомі лише зі слів позивача, особисто йому такі факти невідомі.
Зазначене також свідчить, що досліджений судом акт судово-медичного дослідження №1649, в якому обставини справи записані зі слів позивача, не є належним доказом, що підтверджує обставини поранення, тому не може бути достатньою підставою для призначення йому одноразової допомоги.
Таким чином, рішення про відмову у призначенні виплати позивачеві не є протиправним і скасуванню не підлягає, тому у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.
На підставі викладеного вище, керуючись 2, 6-9, 77, 241-246, 286, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 (який проживає за адресою: с. Мушти Решетилівського району Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Міністерства оборони України (яке розташоване за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ідентифікаційний код 26613125) про визнання протиправною відмови в призначенні одноразової грошової допомоги інваліду війни, зобов`язання до призначення та виплати одноразової грошової допомоги, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовити за необґрунтованістю.
Судовий збір віднести на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складення в повному обсязі до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Вступна і резолютивна частини рішення проголошено 23.09.2019, повне рішення суду складено 30.09.2019.

Суддя І.В. Лизенко