Справа № 420/3453/19
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3453/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м.Одеса

У залі судових засідань №6

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Баланюк Т.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання повноважного представника відповідача - Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 (від 27.09.2019р. вхід.№35174/19) про закриття провадження у справі №420/3453/19, у зв`язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Кандидата юридичних наук, доцента, доцента кафедри кримінального права Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_2 до Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не включення до Плану проходження стажування професорсько-викладацького складу кафедри кримінального права Національного університету «Одеська юридична академія» на 2018-2019р.р., затвердженого ректором Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_1 3 вересня 2018р.; визнання протиправною бездіяльності щодо не включення до Наказу ректора Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_1 «Про підвищення кваліфікації» від 6 березня 2019р. №361-6; визнання протиправною бездіяльності щодо не направлення на підвищення кваліфікації/стажування на кафедру кримінального права, процесу і криміналістики Міжнародного гуманітарного університету з 18 березня 2019р. по 14 квітня 2019р.; визнання протиправною бездіяльності щодо не виконання приписів Міністерства освіти і науки України (лист Міністерства освіти і науки України №3/144-19 від 2 травня 2019р.) відносно повідомлення ОСОБА_2 про результати розгляду звернення від 4 березня 2018р. щодо забезпечення включення ОСОБА_2 до поточного план-графіка підвищення кваліфікації викладачами кафедри кримінального права Національного університету «Одеська юридична академія», та направлення ОСОБА_2 на підвищення кваліфікації/стажування на кафедру кримінального права, процесу і криміналістики Міжнародного гуманітарного університету з 18 березня 2019р. по 14 квітня 2019р.

Ухвалою суду від 12.06.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито загальне позовне провадження у справі №420/3453/18 за позовом Кандидата юридичних наук, доцента, доцента кафедри кримінального права Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_2 до Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності.

27.09.2019р. до Одеського окружного адміністративного суду від повноважного представника відповідача - Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 надійшло клопотання (вхід.№35174/19) щодо закриття провадження у справі №420/3453/19, відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Так, Рішенням Конституційного Суду України №19-рп/2011 від 14 грудня 2011року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України, в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини), зазначено, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04), зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" заява № 7360/76].

У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Згідно з ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (ст.17) або ГПК України (ст.ст.1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, ОСОБА_2 працює на посаді доцента кафедри кримінального права Національного університету «Одеська юридична академія» за трудовим договором.

Судом з`ясовано, в межах розгляду даної справи спірні правовідносини полягають у наявності, на думку позивача - Кандидата юридичних наук, доцента, доцента кафедри кримінального права Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_2 , протиправної бездіяльності Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_2 до Плану проходження стажування професорсько-викладацького складу кафедри кримінального права Національного університету «Одеська юридична академія» на 2018-2019р.р., затвердженого ректором Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_1 3 вересня 2018р.; протиправної бездіяльності Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 щодо не включення ОСОБА_2 до Наказу ректора Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_1 «Про підвищення кваліфікації» від 6 березня 2019р. №361-6; протиправної бездіяльності Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 щодо не направлення ОСОБА_2 на підвищення кваліфікації/стажування на кафедру кримінального права, процесу і криміналістики Міжнародного гуманітарного університету з 18 березня 2019р. по 14 квітня 2019р.; протиправної бездіяльності щодо не виконання Ректором Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 приписів Міністерства освіти і науки України (лист Міністерства освіти і науки України №3/144-19 від 2 травня 2019р.) відносно повідомлення ОСОБА_2 про результати розгляду звернення від 4 березня 2018р. щодо забезпечення включення ОСОБА_2 до поточного план-графіка підвищення кваліфікації викладачами кафедри кримінального права Національного університету «Одеська юридична академія», та направлення ОСОБА_2 на підвищення кваліфікації/стажування на кафедру кримінального права, процесу і криміналістики Міжнародного гуманітарного університету з 18 березня 2019р. по 14 квітня 2019р.

Систему органів управління у сфері освіти визначено статтею 62 Закону України «Про освіту», відповідно до частини 1 якої до органів управління у сфері освіти належать: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки; центральний орган виконавчої влади із забезпечення якості освіти; постійно діючий колегіальний орган у сфері забезпечення якості вищої освіти; державні органи, яким підпорядковані заклади освіти; Верховна Рада Автономної Республіки Крим; Рада міністрів Автономної Республіки Крим; органи місцевого самоврядування.

При цьому, судом встановлено, що керівників вищих навчальних закладів до такого переліку не віднесено.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що заклад вищої освіти - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.

Частиною 7 статті 27 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що заклад вищої освіти діє на підставі власного статуту.

Згідно з пунктами 1.4, 1.5 Статуту Національного університету «Одеська юридична академія» (нова редакція), погодженого конференцією трудового колективу Національного університету «Одеська юридична академія» 04.11.2016р. (протокол №3), затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України 05.01.2017р. №20, Міністерство освіти і науки України за дорученням і в межах, встановлених Кабінетом Міністрів України, реалізує права і обов`язки уповноваженого органу стосовно Університету як заснованого державою вищого навчального закладу. Університет - багатогалузевий вищий навчальний заклад, що провадить інноваційну освітню діяльність, за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії, доктора наук), проводить фундаментальні та прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру, навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, судом встановлено, що відповідач у справі - Національний університет «Одеська юридична академія» не є суб`єктом владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, не є органом управління освітою, та не здійснює функцій суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності.

Також, спірні правовідносини, котрі виникли між позивачем - Кандидатом юридичних наук, доцентом, доцентом кафедри кримінального права Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_2 та Ректором Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 , не пов`язані з прийняттям, проходженням чи звільненням з публічної служби.

Натомість, позовні вимоги Кандидата юридичних наук, доцента, доцента кафедри кримінального права Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_2, на думку суду, спрямовано на захист її суб`єктивного права у сфері приватно-правових договірних відносин, котрі виникли між вищим навчальним закладом та працівником, який виконує свої посадові обов`язки на підставі трудового договору.

Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в наявних між сторонами спірних правовідносинах відсутні встановлені положеннями Кодексу адміністративного судочинства України ознаки справи адміністративної юрисдикції, оскільки Національний університет "Одеська юридична академія", у даному випадку, не є, зокрема, по відношенню до позивача, суб`єктом владних повноважень, який виконує відповідні владні управлінські функції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постанові від 06.03.2018р. по справі №826/18956/16.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, беручи до уваги наведене, а також те, що дану справа не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне клопотання повноважного представника відповідача - Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 (від 27.09.2019р. вхід.№35174/19), задовольнити, та закрити провадження у справі №420/3453/19 за позовом Кандидата юридичних наук, доцента, доцента кафедри кримінального права Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_2 до Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.238, ст.ст.243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання повноважного представника відповідача - Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 (від 27.09.2019р. вхід.№35174/19) про закриття провадження у справі №420/3453/19, у зв`язку з неналежністю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, задовольнити.

2. Закрити провадження у справі №420/3453/19 за позовом Кандидата юридичних наук, доцента, доцента кафедри кримінального права Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_2 до Ректора Національного університету "Одеська юридична академія" ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не включення до Плану проходження стажування професорсько-викладацького складу кафедри кримінального права Національного університету «Одеська юридична академія» на 2018-2019р.р., затвердженого ректором Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_1 3 вересня 2018р.; визнання протиправною бездіяльності щодо не включення до Наказу ректора Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_1 «Про підвищення кваліфікації» від 6 березня 2019р. №361-6; визнання протиправною бездіяльності щодо не направлення на підвищення кваліфікації/стажування на кафедру кримінального права, процесу і криміналістики Міжнародного гуманітарного університету з 18 березня 2019р. по 14 квітня 2019р.; визнання протиправною бездіяльності щодо не виконання приписів Міністерства освіти і науки України (лист Міністерства освіти і науки України №3/144-19 від 2 травня 2019р.) відносно повідомлення ОСОБА_2 про результати розгляду звернення від 4 березня 2018р. щодо забезпечення включення ОСОБА_2 до поточного план-графіка підвищення кваліфікації викладачами кафедри кримінального права Національного університету «Одеська юридична академія», та направлення ОСОБА_2 на підвищення кваліфікації/стажування на кафедру кримінального права, процесу і криміналістики Міжнародного гуманітарного університету з 18 березня 2019р. по 14 квітня 2019р.

3. Роз`яснити позивачеві, що даний спір має вирішуватися судом за правилами Цивільного процесуального законодавства України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано судом « 02» жовтня 2019року.

Суддя Харченко Ю.В.

.