Справа № 1440/1677/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 р.м. ОдесаСправа № 1440/1677/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в І інстанції: Мороз А.О.

Дата та місце ухвалення рішення: 13.06.2019 р. м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

за участю секретаря - Колеснікова-Горобець І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на окрему ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (далі - відповідач-2), в якому просив суд: визнати бездіяльність відповідача-1 щодо не виплати відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року у справі № 814/2756/17 різниці недоплаченої пенсії з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року в розмірі 22316,40 грн.; зобов`язати відповідача-1 негайно провести виплату відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року у справі № 814/2756/17 різниці недоплаченої пенсії з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року в розмірі 22316,40 грн.; визнати бездіяльність відповідача-1 щодо не виплати різниці пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки про розмір грошового забезпечення від 21 березня 2018 року за період з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року в сумі 6375,60 грн.; зобов`язати відповідача-1 негайно провести виплату різниці пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки про розмір грошового забезпечення від 21 березня 2018 року за період з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року в сумі 6375,60 грн.; визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 та зобов`язати виплатити компенсацію за втрату частини доходів в розмірі 4611,57 грн.; зобов`язати відповідача-1 негайно провести виплату моральної шкоди в розмірі 10 мінімальних заробітних плат; встановити судовий контроль за виконанням рішення в даній адміністративній справі.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року скасовано та прийнято нове судове рішення, яким заявлений адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159, в задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення задоволено частково, роз`яснено постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 1440/1677/18, а саме роз`яснено, що за постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області підлягає нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159, з 26.01.2016 року.

28.03.2019 року, в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивач звернувся із заявою, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиконанні постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року та ухвали про його роз`яснення від 18 лютого 2019 року; прийняти й інші передбачені законом заходи, які здатні забезпечити виконання вищезазначених рішень П`ятого апеляційного адміністративного суду; за наявності підстав постановити ухвалу в порядку ст. 249 КАС України.

За результатами розгляду заяви позивача Миколаївським окружним адміністративним судом винесено окрему ухвалу від 13 червня 2019 року, якою заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у невиконанні постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 1440/1677/18, з урахуванням ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року у справі № 1440/1677/18 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року пенсії, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, які полягають у виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2017 року пенсії у відповідності до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649. Також, вказаною окремою ухвалою визначено, що Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області необхідно вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли невиконанню постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 1440/1677/18, а також порушенню вимог ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та п. 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, та встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області строк для подання відповіді на окрему ухвалу - 15 календарних днів з дня її отримання.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати окрему ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року та прийняти нове рішення, яким заяву позивача залишити без задоволення, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм матеріального права.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а окрему ухвалу - без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Суд першої інстанції, приймаючи окрему ухвалу, виходив з того, що права позивача порушені через невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, навіть після надання роз`яснення цього рішення судом, який його ухвалив, у зв`язку з чим, задовольнив заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 372 КАС України встановлюється порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Так, вказаною статтею передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Виконання судового рішення може бути зупинене у випадках, визначених цим Кодексом.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Звернення судових рішень в адміністративних справах до примусового виконання регулюється статтею 373 КАС України та передбачає можливість отримання виконавчого листа та його пред`явлення для виконання до відповідного органу виконавчої служби.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

За правилами ч.ч. 1-5 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Колегія суддів зазначає, що вказані норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року задоволено частково позов ОСОБА_1 , визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159, в задоволенні решти вимог відмовлено.

27 грудня 2018 року у справі № 1440/1677/18 видано виконавчий лист, за яким постановою ВПВР УДВС ГТУЮ в Миколаївській області від 04.01.2019 року відкрито виконавче провадження ВП 58004689.

Також, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення задоволено частково, роз`яснено постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 1440/1677/18, а саме роз`яснено, що за постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області підлягає нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159, з 26.01.2016 року.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, станом на момент подання розглядаємої заяви та на момент розгляду справи судом відповідачем не виконано постанову суду у даній справі, що набрала законної сили, та відповідачем не здійснено ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159, з 26.01.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідачем, на виконання рішення суду ГУ ПФУ в Миколаївській області було здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії та визначено, що розмір такої компенсації складає 7045,44 грн., однак, всупереч постанови суду апеляційної інстанції, що набрала законної сили, вказаний розмір компенсації позивачу не виплачений.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що права позивача порушені через невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили, навіть після надання роз`яснення цього рішення судом, який його ухвалив, у зв`язку з чим, подана ним заява в порядку ст. 383 КАС України підлягає задоволенню із прийняттям окремої ухвали в порядку ст. 249 КАС України щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у невиконанні постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року у справі № 1440/1677/18.

Посилання відповідача, як в ході розгляду справи судом першої інстанції, так і в поданій апеляційній скарзі, як на підставу для не виплати позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії на постанову Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з боку відповідача не надано жодного доказу щодо вчинення ним дій спрямованих на виконання рішення суду у даній справі, ухваленого на користь позивача, що набрало законної сили.

Також, колегія суддів наголошує, що наведена постанова Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» не надає прав відповідачу не виконувати рішення суду близько дев`яти місяців з дня набрання ним законної сили.

Що стосується посилань відповідача на те, що виплата компенсації за рішенням суду у даній справі буде здійснена з урахуванням наявних бюджетних призначень на цю мету колегія суддів зазначає, що Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на виплату компенсації втрати частини доходу за рішенням суду, що набрало законної сили.

До того ж, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня коштів на виплату позивачу компенсації втрати частини доходу за рішенням суду.

Окрім цього, вирішуючи спірне питання, колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» («Жовнер проти України», № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції цілком правомірно винесено окрему ухвалу відносно відповідача-1, а доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 249, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 383 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 07.10.2019 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька