Справа № 520/6152/19
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 р. № 520/6152/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області (колишнє Лозівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області) щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 01 червня 2016 року по 31.01.2019 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області (колишнє Лозівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області) відновити виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з моменту припинення її виплати - з 01 червня 2016 року по 31.12.2018 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області (колишнє Лозівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області) здійснити нарахування пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з моменту припинення її виплати - з 01 червня 2016 року по 31.12.2018 р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області (колишнє Лозівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області) виплатити заборгованість з пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з моменту припинення її виплати - з 01 червня 2016 року по 31.01.2019 р.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (реорганізовано у Головне управління пенсійного фонду Харківської області). Позивачем зазначено, що відповідачем безпідставно не виплачено пенсію з 01.06.2016 по 31.01.2019, вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують право позивача на пенсійне забезпечення.

Представник відповідача через канцелярію суду надав відзив. у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що 14.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась до управління з заявою про поновлення виплати пенсії при цьому надавши довідку від 14.01.2019 року № 6339-. Протоколом № 1 від 22.01.2019 року засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Лозівській міській раді на виконання п. 15 "Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування) винесено рішення про відновлення виплати пенсії з 01.01.2019 року.

Після надходження протоколу № 1 від 22.01.2019 року виплату пенсії поновлено з 01.01.2019 року.

Додатково зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, оскільки ОСОБА_1 просить виплатити заборгованість починаючи з 2016 року.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач є пенсіонером, який здобув право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У зв`язку з проведенням бойових дій та антитерористичної операції у м.Алчквську Луганської області, була вимушений покинути своє постійне місце проживання та переїхати до Харківської області, де стала на облік, як внутрішньо переміщена особа, про що видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.01.2019 року № 6339-, фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом, позивача було взято на облік Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (реорганізовано в Головне управління Пенсійного фонду Харківської області.

Матеріалами справи встановлено, що позивач отримував належні пенсійні виплати до 01.06.2016 року включно.

Суд зазначає, що в період з 01.06.2016 року по 31.12.2019 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась пенсія.

14.01.2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України харківської області за роз`ясненнями причин неотримання пенсії.

Згідно протоколу № 1/2019 від 22.01.2019 року комісія з питань призначення (відновлення) та здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийняла рішення відновити виплату пенсії з 01.01.2019 року.

Після надходження вищезазначеного протоколу поновлено виплату пенсії з 01.01.2019 року та виплачено в лютому 2019 року пенсію у розмірі 1852 грн. 88 коп., пенсію за січень 2019 року нарахована в розмірі 185 грн. 88 коп., але буде виплачена за умови фінансування.

Вважаючи дії управління Пенсійного фонду незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дана справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Статті 19, 22,46 Конституції України передбачають, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі по тексту - Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Питання виплати пенсій врегульовані положеннями ст.47 Закону №1058-IV, якою визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Вищезазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу виплату пенсії з 01.06.2016 року призупинено у зв`язку з закінченням терміну дії довідки про облік особи, переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Проте, як встановлено судом під час дослідження матеріалів справи, протоколом комісії з питань призначення (відновлення) та здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 1/2019 від 22.01.2019 року прийнято рішення відновити виплату пенсії позивачу з 01.01.2019 року.

Крім того, суд зазначає. що пенсію за січень 2019 року нарахована в розмірі 185 грн. 88 коп., але буде виплачена за умови фінансування, пенсійні виплати з 01.06.2016 по 31.12.2018 року позивачці не виплачено.

Суд приходить до висновку, що дії органу Пенсійного фонду є протиправними.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. (ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Підстав для звернення рішення до негайного виконання суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу безпідставно не виплачено та не нараховано пенсійні виплати, а з точки зору положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності, і таке втручання не було законним, а тому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01 червня 2016 року по 31.12.2018 р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Харківської області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 та здійснити нарахування та виплату заборгованості з моменту припинення її виплати - з 01 червня 2016 року по 31.12.2018 р.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.