Справа № 520/4248/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 р.Справа № 520/4248/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 18.07.19 року по справі № 520/4248/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд: визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 08.04.2019 № 58116-57.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року у задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскаржувана податкова вимога оформлена в період оскарження податкових повідомлень-рішень контролюючого органу, грошове зобов`язання за якими на дату оформлення оскаржуваної податкової вимоги є неузгодженим, а тому, на думку позивача, така вимога підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що контролюючим органом винесено на ім`я ОСОБА_1 податкову вимогу №58116-57 від 08.04.2019, в якій вказано суми податкового боргу за платежем "військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування" - 880,30 грн, за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" - 24086,40 грн.

Позивач скористався правом на судове оскарження податкових повідомлень-рішень від 19.12.2018 року № 123/31/2236, № 123/31/2237, № 123/31/2238, № 123/31/2239 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (сума податкових зобов`язань за вказаними рішеннями становить 24086,40 грн, справа №520/2076/19).

Відповідачем надано до суду інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), з якої судом встановлено, що 25.04.2019 контролюючим органом скасовано нарахований в поточному році податок у сумі 24086,40 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задовленні позову, виходив з того, що станом на момент розгляду справи у межах спірних правовідносин відсутній факт порушення оскаржуваним рішенням прав та законних інтересів позивача, оскільки спірний акт індивідуальної дії не має юридичного значення, тобто не може слугувати підставою для стягнення податкового боргу у зв`язку із відкликанням такої податкової вимоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Враховуючи, що позивачем реалізовано право на оскарження в судовому порядку рішень, якими контролюючим органом донараховано податкових зобов`язань на суму 24086,40 грн, на підставі п.56.18 ст.56 ПК України таке грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, що свідчить про обґрунтованість аргументів позивача в цій частині.

Внаслідок таких обставин 25.04.2019 контролюючим органом скасовано нарахований в поточному році податок у сумі 24086,40 грн, тобто, зменшено суму податкового боргу позивача.

Відповідно до п.п.60.1.3 п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

З урахуванням встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкова вимога від 08.04.2019 № 58116-57 є відкликаною.

Стосовно посилань позивача на відсутність доказів того, що податкова вимога вважається відкликаною, судова колегія зазначає наступне.

Так, відповідно до п.60.4 ст.60 ПК України у випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Однак у даному випадку є обґрунтованими аргументи відповідача щодо неможливості надіслання позивачу іншої податкової вимоги, оскільки сума податкового боргу позивача не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Законний інтерес - це юридичний інтерес, що заснований на законі і випливає з нього, схвалюється ним, хоча і не закріплений у конкретних правових нормах. Так можна говорити про загальні законні інтереси осіб - учасників адміністративного процесу (досягнення юридично значущого результату, прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі) і персоніфіковані законні інтереси (інтерес особи у встановленні конкретних фактів, що доводять його невинність у вчиненні адміністративного правопорушення або обґрунтовують його позицію у зв`язку зі зверненням у компетентний державний орган).

Судом встановлено, що станом на момент розгляду справи у межах спірних правовідносин відсутній факт порушення оскаржуваним рішенням прав та законних інтересів позивача, оскільки спірний акт індивідуальної дії не має юридичного значення, тобто не може слугувати підставою для стягнення податкового боргу у зв`язку із відкликанням такої податкової вимоги.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року по справі №520/4248/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року по справі № 520/4248/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 07.10.2019 року