Справа № 817/135/15
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2019 року

Київ

справа №817/135/15

адміністративне провадження №К/9901/8878/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15.04.2015 (суддя - Нор У.М.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015 (головуючий суддя - Котік Т.С., судді: Жизневська А.В., Малахова Н.М.) у справі № 817/135/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Прометей-А» до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Прометей-А» (далі - ТОВ фірма «Прометей-А») звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ДПІ у м. Рівному) від 07.11.2014 № та №.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.04.2015, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015, позов задоволено.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, виходив з того, що висновки, викладені в акті перевірки є необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи, доказів на спростування доводів позивача суб`єктом владних повноважень не надано, а отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом безпідставно.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ДПІ у м. Рівному оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15.04.2015, ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

В обґрунтування своїх вимог ДПІ у м. Рівному посилається те, що судами попередніх інстанцій належним чином не з`ясовано фактичні обставини справи, що мають значення для належного вирішення справи. Зокрема зазначає, що ТОВ фірмою «Прометей А» при продажу частини будівлі приватному підприємцю (який відповідно до підпункту 153.2.3 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України прирівняний до пов`язаних осіб) застосувало ціни менші за звичайні понад 20 відсотків, що враховується при визначені об`єкта оподаткування за 3 квартал 2011 року в розмірі 159433,00 грн.; в порушення норм статей 138, 139, 198 сформовано витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та податковий кредит по безтоварним операціям з ТОВ «Синор», оскільки дії з перерахування постачальнику коштів за товари відбувалося без фактичного їх отримання та переходу права власності на них.

Позивач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ДПІ у м. Рівному проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ фірми «Прометей А» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 по 31.12.2013.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 23.09.2014 №647/17-16-22-01/13986304, в якому відображено висновок про порушення ТОВ фірми «Прометей А»: підпункту 135.5.11 пункту 135.5 статті 135, підпунктів 153.2.1, 153.2.3 пункту 153.2 статті 153, пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 463941,00 грн.; пункту 44.1 статті 44, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість у розмірі 393656,00 грн.

На підставі названого акту перевірки, ДПІ у м. Рівному прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

від 07.11.2014 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 463941,00 грн. основного платежу та 7455,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

від 07.11.2014 №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 223101,00 грн. основного платежу та 55775,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

За результатами адміністративного оскарження зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як з`ясовано судами, 15.01.2010 між ТОВ «Гал-Кат» (Продавець) та ТОВ фірма «Прометей-А» (Покупець) укладено договір купівлі - продажу №ДГ-50, згідно якого ТОВ «Гал-Кат» зобов`язалося продати Товариству наступні товари: катанка мідна освітлена діаметром 8 мм. (КМО 8), дріт мідний м`який (ДММ) різних діаметрів, струмопровідна мідна жила (СМЖ) різних діаметрів, дріт мідний твердий (ДМТ) різних діаметрів, пластикат ПВХ. Товариство зобов`язалося прийняти та оплатити такі товари.

Згідно з пунктом 3.1 Договору поставка товару здійснюється протягом 10 робочих днів з моменту поступлення коштів на поточний рахунок. Місце поставки товару є склад Продавця у м. Львові. Доставка товару здійснюється Покупцем.

На підтвердження виконання зазначеної господарської операції позивачем було надано копії податкових накладних, видаткових накладних, банківських виписок.

Придбаний у ТОВ «Гал-Кат» товар приймався на складі ТОВ «Гал-Кат» матеріально-відповідальною особою та оприбутковувався на складі позивача і передавався на виробництво для випуску емальпроводу, кабельно-провідникової продукції та мідного дроту, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 201, накладними на внутрішнє переміщення, матеріальними звітами, видатковими та податковими накладними.

Товар доставлявся транспортом позивача, що підтверджується товарно-транспортними накладними.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 вищевказаного Договору сторони передбачили, що товар постачається з тарою - барабани стальні, піддони металеві, картонні коробки. Тара (барабани стальні, піддони металеві) є зворотною і підлягає поверненню покупцем за його рахунок в 30-денний строк з моменту приймання партії товару. Факт повернення тари підтверджується товарно-транспортними накладними.

Оцінивши подані платником докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

ДПІ у м. Рівному, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ фірмою «Прометей-А» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавалися.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано не взяли до уваги посилання відповідача на акт ДПІ у Залізничному районі м. Львова Львівської області ДПС від 17.06.2013 №2905/22-10/33361757 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «Синор» (ТОВ «Гал-Кат») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 22.05.2013, як на доказ відсутності реального здійснення господарських операцій по придбанню позивачем товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Гал-Кат».

Так, в даному акті податковий орган посилається на постанову господарського суду Львівської області від 21.03.2013 №914/571/13-г, в якій зазначено, що відповідно до копії довідки Пустомитівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 20.11.2012 за №11994 документи по діяльності боржника за період 2011 - перша половина 2012 років згідно переліку визначеного в довідці, викрадено.

У зв`язку з відсутністю у ТОВ «Синор» (ТОВ «Гал-Кат») первинних документів фінансово-господарської діяльності, ДПІ у Залізничному районі м. Львова Львівської області ДПС встановлено порушення порядку ведення податкового обліку, у зв`язку з чим ДПІ у м. Рівному вважає, що реальність вчинення господарських операцій між ТОВ - фірмою «Прометей-А» та ТОВ «Гал-Кат» (ТОВ «Синор») відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, таким чином у ТОВ фірми «Прометей-А» не було підстав для податкового обліку вказаної операції.

Судами встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 у справі №813/3734/14 позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області та зобов`язано ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області виключити з електронної бази даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» висновки, викладені в акті від 11.09.2013 №537/22-10/33361757 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Синор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 22.05.2013» та в акті від 17.06.2013 №2905/22-10/33361757 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Синор» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 22.05.2013.

Під час розгляду даної справи було встановлено, що під час перевірок посадовими особами податкового органу не було враховано надані позивачем первинні документи (відновлені після крадіжки), які містили відомості про господарські операції та підтверджували їх здійснення.

Також Львівський окружний адміністративний суд зазначив, що придбані послуги та товар відображені позивачем у бухгалтерському обліку та використані у власній господарській діяльності - реалізовані іншим суб`єктам господарської діяльності та відображені в податкових зобов`язаннях.

Отже, встановлені у даній справі обставини свідчать про те, що спірна господарська операція між позивачем та ТОВ «Гал-Кат» є реальною, відповідає дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаної операції.

Щодо висновків ДПІ у м. Рівному про заниження ТОВ фірмою «Прометей А» доходу, який враховується при визначені об`єкта оподаткування за 3 квартал 2011 року в розмірі 159433,00 грн. судами встановлено наступне.

22.08.2011 між ТОВ фірмою «Прометей А» (продавець) та ПП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ТОВ фірма «Прометей А» передала у власність ОСОБА_1 належні їй 6/100 часток будівлі цеху по ремонту двигунів та складів та прохідної виробничої бази, позначені в плані літерою «Б-2», яка знаходиться в АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 прийняв у власність вказані 6/100 часток будівлі. У власність покупця переходить частина приміщення №6, 27, 27, 28, 29, 30, 31 загальною площею 102,4 кв.м.

В пункті 4 даного договору зазначено, що цей продаж вчинено за 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок ( в тому числі ПДВ), які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору і жодних претензій до покупця з приводу розрахунків немає.

Інвентаризаційна вартість відчужуваної частки будівлі, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Рівненське міське БТІ» 07.07.2012 №30545146 становить 64606,00 грн.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №30545146 від 07.07.2011 реєстраційний номер майна 24832678, тип об`єкта: будівля цеху по ремонту двигунів та складів та прохідної виробничої бази (літ. «Б-2», адреса об`єкта: АДРЕСА_1 . За заявкою власника відчужуються приміщення № 6, 27, 27, 28, 29, 30, 31, загальною площею 102,4 кв.м., інвентаризаційною вартістю 64606,00 грн., згідно з проведеним розрахунком складають 6/100 ідеальну частку.

Також, встановлено, що 09.08.2011 між ТОВ фірмою «Прометей А» (продавець) та ПП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі - продажу, за яким, ТОВ фірма «Прометей А» передала у власність ОСОБА_1 належні їй 1/100 часток будівлі цеху кабельної продукції, позначеної в плані літерою «А-2», яка знаходиться в АДРЕСА_1 , прийняв у власність вказану 1/100 частку будівлі. У власність покупця переходить частина приміщення №1 (один) загальною площею 15 кв.м.

Пунктом 4 даного договору передбачено, що цей продаж вчинено за 5000,00 (п`ять) гривень 00 копійок (в тому числі ПДВ), які покупець зобов`язати сплатити продавцю повністю шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок, вказаний продавцем на протязі п`яти банківських днів з моменту укладення цього договору.

Інвентаризаційна вартість відчужуваної частки будівлі, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП «Рівненське міське БТІ» 07.07.2011 №30545106, становить 13259,00 грн.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №30545106 від 07.07.2011 встановлено, що реєстраційний номер майна 1143462, тип об`єкта: будівля цеху кабельної продукції (літ. «А-2»), адреса об`єкта: АДРЕСА_1. За заявою власника відчужується: частина приміщення №1 загальною площею 15,0 кв.м., інвентаризаційною вартістю 13259,00 грн., згідно з проведеним розрахунком складає 1/100 ідеальну частку.

Податковий орган вважає, що при продажу частини будівлі приватному підприємцю, який відповідно до підпункту 153.2.3 пункту 153.2 статті 153 Податкового кодексу України прирівняний до пов`язаних осіб, застосувало ціни менші за звичайні понад 20 відсотків, що призвело до заниження доходів, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 3 квартал 2011 року у розмірі 159 433 грн.

Такого висновку контролюючий орган дійшов на підставі інформації, отриманої від ТОВ - фірми «Кадет СВС» (лист №19/14 від 11.09.2014).

Згідно отриманої відповіді, середня ринкова вартість 1 кв.м. виробничих приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за цінами, що діяли у періоді з 01.07.2011 по 31.08.2011 приблизно становить 1500 - 2000 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Підпунктом 153.2.1 пункту 153.2 ст.153 Податкового кодексу України передбачено, що дохід, отриманий платником податку від продажу товарів (виконання робіт, надання послуг) пов`язаним особам, визначається відповідно до договірних цін, але не менших від звичайних цін на такі товари, роботи, послуги, що діяли на дату такого продажу, у разі, якщо договірна ціна на такі товари (роботи, послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (роботи, послуги).

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв`язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Пунктом 1 Розділу ХІХ «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України визначено, що цей кодекс набирає чинності з 01.01.2011, крім підпункту 20.1.15.2 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу, який набирає чинності з 01.01.2015 та статті 39 цього Кодексу, яка набирає чинності з 01.01.2013.

Згідно з положеннями пунктом 8 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України: у випадках, визначених цим Кодексом, до вступу в дію статті 39 цього Кодексу застосовується пункт 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до пункту 2 Розділу ХІХ «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України зазначено, визнати такими, що втратили чинність з 01.04.2011: Закон України «Про оподаткування прибутку підприємств», крім пункту 1.20 статті 1 цього Закону, який діє до 01.01.2013.

Так, відповідно до пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Обов`язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов`язаний обґрунтувати рівень договірних цін або посилатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Отже, обов`язок доведення того, що позивач реалізував об`єкти нерухомості за ціною відмінною від звичайної ціни покладається на податковий орган. Пунктом 1.20.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» законодавцем визначено способи визначення рівня звичайних цін.

Однак податковий орган не застосовував положення пункту 1.20.2 Закону та не виконав покладений на нього обов`язок встановлення рівня звичайних цін та доведення, що позивач реалізовував об`єкти нерухомості за цінами, що не відповідають рівню справедливих ринкових цін, а надані ТОВ - фірмою «Кадет СВС» не є статистичними документами стосовно звичайних цін на товари (роботи, послуги) та не можуть бути підставою для визначення звичайної ціни.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про необґрунтованість доводів контролюючого органу про заниження ТОВ фірмою «Прометей А» доходу, що враховується при визначені об`єкта оподаткування за 3 квартал 2011 року у розмірі 159433,00 грн.

Також є безпідставним твердження відповідача, що ТОВ «Прометей А» зобов`язане було провести експертну оцінку вартості основних засобів, оскільки відповідно до підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Якщо під час здійснення операції обов`язковим є проведення оцінки, вартість об`єкта оцінки є підставою для визначення звичайної ціни для цілей оподаткування за умови, що неможливо застосувати методи, зазначені у підпункті 39.3.1 пункту 39.3 статті 39 цього Кодексу.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність Україні» встановлює випадки проведення оцінки майна.

Зокрема, стаття 7 даного Закону передбачає, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: створення підприємств (господарських товариств) на базі державного майна або майна, що є у комунальній власності; реорганізації, банкрутства, ліквідації державних, комунальних підприємств та підприємств (господарських товариств) з державною часткою майна (часткою комунального майна); виділення або визначення частки майна у спільному майні, в якому є державна частка (частка комунального майна); визначення вартості внесків учасників та засновників господарського товариства, якщо до зазначеного товариства вноситься майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна), а також у разі виходу (виключення) учасника або засновника із складу такого товариства; приватизації та іншого відчуження у випадках, встановлених законом, оренди, обміну, страхування державного майна, майна, що є у комунальній власності, а також повернення цього майна на підставі рішення суду; переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку; оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою; визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом; в інших випадках за рішенням суду або у зв`язку з необхідністю захисту суспільних інтересів.

Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін.

Отже, позивач не зобов`язаний був проводити оцінку частини будівлі цеху по ремонту двигунів та складів та прохідної виробничої бази, а також частини будівлі цеху кабельної продукції.

Крім того, згідно оборотно-сальдової відомості за липень 2011 року залишкова вартість частини будівлі цеху по ремонту двигунів та складів, площею 102,4 кв.м. на дату продажу складала 2233,41 грн., однак продаж цієї частини будівлі здійснено за 12500,00 грн. (без ПДВ).

Згідно оборотно-сальдової відомості за серпень 2011 року залишкова вартість частини приміщення цеху кабельної продукції на дату продажу складала 2223,35 грн., а продаж цієї частини будівлі здійснено за 4166,67 грн. (без ПДВ).

Таким чином, посилання контролюючого органу на те, що такі операції є збитковими, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, з урахуванням приписів частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, не навів належних доказів на підтвердження обґрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15.04.2015 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28.05.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду