Справа № 1.380.2019.000454
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6739/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивач: не зявився

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у справі № 1.380.2019.000454 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення, стягнення коштів,-

суддя в 1-й інстанції Сподарик Н.І.,

час ухвалення рішення 13 год. 50 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Львів

дата складання повного тексту рішення 06.06.2019,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Львівського окружного адміністративного з позовними вимогами до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з ст.ст. 49, 51, 52, 53, 54 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме друкарського обладнання-принтер марки RICON AFICIO 3260 C; позивачем митному органу надано всі необхідні документи, передбачені ст.53 МК України, а саме ті, які ідентифікують оцінювані товари і містять достовірні дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів, яка підлягає сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору, згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, а тому відповідачем необґрунтовано відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Крім того, в результаті протиправних дій відповідача позивач змушений був сплатити митні платежі в збільшеному розмірі, а тому просив стягнути з відповідача надмірно сплачені митні платежів у вказаному розмірі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року позов ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Львівської митниці ДФС при визначенні вартості товару друкарського обладнання-принтера марки RICON AFICIO 3260 C.

Стягнуто з Львівської митниці ДФС (79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань 3381 (три тисячі триста вісімдесят одна) грн.05коп. надмірно сплачених митних платежів на користь ОСОБА_2 (08500, Київська область, м.Фастів, пр.Скригалівський,11 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Стягнуто з Львівської митниці ДФС (79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 (08500, Київська область, м.Фастів, пр.Скригалівський,11 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча пятсот тридцять шість) грн. 80 коп..

З висновками суду першої інстанції не погодився відповідач Львівська митниця ДФС, про що зазначено у поданій апеляційній скарзі. Апелянт вважає, що судом першої інстанції належно не зясовано обставини справи, що привело до постановлення незаконного судового рішення. Апелянт просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позовних вимог позивача відмовити за безпідставністю.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.09.2018 року між позивачем (Покупець) та Ekspert 25 Sp.z o.o. (Продавець) укладено договір купівлі-продажу друкарського обладнання-принтер марки RICON AFICIO 3260 C, рік випуску 2010, який був у вжитку та є неробочим (а.с.117-118).

Згідно з умовами, зазначеними в цьому договорі, Продавець заявляє, що пристрій (товар), який є предметом цього договору є його власністю, він не обтяжений будь-якими юридичними недоліками та правами третіх осіб, проти нього не ведеться жодне провадження, предметом якого був би згаданий вище пристрій (товар) і не є предметом застави.

У відповідності до цього договору, загальна вартість товару становить 84,94 Євро. Продавець засвідчив, що отримав від Покупця вказану вище суму, а Покупець, що отримав вказаний товар.

06.09.2018 року на виконання умов вищевказаного договору позивач здійснив оплату за товар в сумі 84,94 Євро, що підтверджується копією квитанції (а.с.120).

10.09.2018 року позивачем ввезено придбаний принтер марки RICON AFICIO 3260 C на митну територію України через Львівську митницю ДФС.

З метою митного оформлення придбаного принтера декларантом/позивачем, до Львівської митниці ДФС було подано декларацію, згідно із якою митна вартість вказаного принтера визначена в сумі 84,94 Євро. Митна вартість товару у зазначеній ВМД була визначена, відповідно до пп.1 п.1 ст.57 МК України («за основним методом»), тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Разом з декларацією позивачем надано відповідачу: договір купівлі-продажу від 06.09.2018 року, рахунок-фактуру (інвойс) (NIP НОМЕР_2) №1/09/2018 від 03.09.2018 року, платіжне доручення в іноземній валюті в сумі 84,94 Євро.

З метою підтвердження дійсної вартості обладнання, позивач звернувся до експерта оцінювача щодо визначення ринкової вартості обєкта оцінки з метою нарахування митних платежів.

14.09.2018 року ФОП « Гуков Вячеслав Валерійович », що має сертифікат субєкта оціночної діяльності ФДМУ 535/17 від 02.06.2017 року, передав позивачу звіт про визначення ринкової вартості рухомого майна-обладнання: багатофункціонального пристрою RICON AFICIO 3260 C, рік випуску 2010 (а.с.22-29).

18.09.2018 року позивачем до сектору митного оформлення митного поста «Краковець» Львівської митниці подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару (а.с.70-71).

На підтвердження заявленої митної вартості декларантом надані наступні документи: договір купівлі-продажу від 06.09.2018, рахунок-фактуру (інвойс) №1/09/2018 від 03.09.2018, платіжне доручення в іноземній валюті в сумі 84,94 Євро, звіт про визначення ринкової вартості рухомого майна обладнання субєкта оціночної діяльності ФОП « Гуков Вячеслав Валерійович» та сертифікат СОД ФДМУ (а.с.54-69).

В результаті контролю митної вартості товарів митним органом встановлено, що покупець ОСОБА_2 та продавець - Ekspert 25 Sp.z o.o. є повязаними особами у розумінні п.4 ст.15 Угоди про застосування ст.VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Так, як згідно із відомостей, розміщених на сайті польського реєстратора, ОСОБА_2 є директором та співвласником фірми Ekspert 25 Sp.z o.o.

18.09.2018 року працівником митниці за результатами митного оформлення прийнято усне рішення про самостійне визначення митної вартості товару. Згідно з уніфікованої митної квитанції МД-1 серії РА №193376, Львівською митницею ДФС визначено вартість в сумі 16876,05 грн., що еквівалентно 600$ чи 514 Євро.

18.09.2019 року позивачем, згідно із квитанціями №35336990, №35337117, сплачено суму 4050,25 грн. на рахунки Держказначейської служби України (а.с.112), що підтверджується уніфікованою митною квитанцією МД-1 серії РА №193376, а товар відпущено позивачу зі складу Львівської митниці, у відповідності до видаткової накладної № 226 від 18.09.2018 (а.с.111).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що позивачем за друкарське обладнання - принтер марки R1CON AF1CIO 3260 С фактично сплачено 84,94 Євро, що підтверджується договором та квитанцією. Вказана вартість була заявлена на аукціоні та першочергово придбана Ekspert 25 Sp z о.о. (NIP НОМЕР_2) за таку ж суму.

На думку суду першої інстанції, органом доходів та зборів не надано належної оцінки основному методу, а визначено вартість самостійно, без консультацій, на підставі ціни на ідентичний товар наявний в мережі інтернет, тобто другорядним методом за ціною ідентичних товарів.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5, 6 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених час.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3т ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Судом першої інстанції встановлено, що разом з митною декларацією позивачем було надано відповідачеві на підтвердження заявленої митної вартості товарів документи, які ч.2 ст.53 МК України віднесено до документів, що підтверджують митну вартість товарів, а саме пунктом 2- зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього, пунктом 3- інвойс. Вказані документи містили усі необхідні реквізити.

З врахуванням вказаних обставин, судом першої інстанції констатовано, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано належними та достатніми доводами й доказами наявність у поданих йому зазначених у ч.2 ст.53 МК України документів розбіжностей, ознак підробки, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Колегія суддів заперечує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.52 цього ж Кодексу, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані : 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до ч.7 ст.55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених ст.255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозвязок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

До митного оформлення позивачем надано фактуру №1/09/2018 від 03.09.2018 року, видану Ekspert 25 Sp.z o.o. ( NIP НОМЕР_2) для ОСОБА_2. Як випливає з відомостей, розміщених на офіційному сайті польського реєстратора, ця ж особа є директором та співвласником фірми Ekspert 25 Sp.z o.o.

З врахуванням вказаних обставин, купівля-продаж відбулася між повязаними особами, що відповідно до статті 15 Угоди про застосування ст.VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі не може вважатись здійсненою « при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції».

Відповідно до вимог п.2 статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої сторони, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Приміткою до п.2 статті VII визначено, що за сумісним зі статтею VII, пунктом 2b, було б тлумачення стороною фрази «при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції» як такої, що виключає будь-яку трансакцію, в якій покупець та продавець не є незалежними один від одного і в якій ціна є не єдиним фактором прийняття рішення.

Відповідно до ч.16 ст.58 Митного кодексу України особи вважаються повязаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Пунктом 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі визначено, що особи вважаються повязаними між собою, тільки якщо:

a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного;

b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу;

c) вони є роботодавцем і працівником;

d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них;

e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого;

f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою;

g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу;

h) вони є членами однієї й тієї самої сімї .

У тлумачних примітках до пункту 4 статті 15 Угоди про застосування статті VII, термін «особи» включає, де це доречно, юридичних осіб.

Колегія суддів вважає, шо термін «особи» у тексті статті поширюється й на ОСОБА_2 ( особа, що декларує товар) та фірму Ekspert 25 Sp.z o.o. ( NIP НОМЕР_2), щодо якої позивач виконує функції директора та співвласника.

Колегія суддів погоджується з висновками Львівської митниці ДФС про те, що купівля-продаж товару відбулася не при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, а за умов статусу повязаних осіб продавця/покупця.Визначенням митної вартості відповідачем обґрунтовано здійснено відповідно до вимог п.4 ст.368 МК України, коли орган доходів і зборів визначає вартість самостійно, на підставі ціни найдешевшої пропозиції на товар ідентичної марки та моделі, яка була наявна в мережі інтернет за адресою https//www ebay com/itm/89 rmvSB-true (а.с.9-10).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3ст. 308 КАС України).

Відповідно до частини 1статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини 1статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. ст.243, ст. ст. 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у справі № 1.380.2019.000454 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення, стягнення коштів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 04.10.2019 року.