Справа № 160/6144/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року Справа № 160/6144/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
за участі секретаря судового засіданняПостоловської А.О.
представника позивача представника відповідачаСалтан А.М. Баранник О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАНОМ-АП" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В липні 2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАНОМ-АП" (надалі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (надалі відповідач) в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він не згоден із висновками, що відображені в акті перевірки і вважає, що податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем з порушенням норм матеріального права і не відповідає вимогам чинного законодавства, висновки податкового органу відносно факту вчинення підприємством правопорушення є помилковими, а тому податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню. У зв`язку з поверненням раніше відправленого на експорт товару через одинадцять місяців, платник податків не зміг скористатися реімпортом і розрахунок коригування до податкової накладної не складався. При ввезенні товару на митниці був фактично сплачений ПДВ у сумі 218800,42 грн., як за операцію із ввезення на митну територію України товару. В подальшому отриманий товар був відвантажений іншому покупцю в режимі експорту. Позивач включив до складу податкового кредиту сплачену на митниці суму ПДВ в розмірі 218800,42 грн. Позивач вважає, що при митному оформленні товарів, що ввозяться на митну територію України, сума ПДВ, сплачена до бюджету, включається до податкового кредиту на підставі належним чином оформлених митних декларацій. Також, при виникненні від`ємного значення податку, умовою для заявления суми ПДВ до бюджетного відшкодування, зокрема, є фактична сплата отримувачем товарів у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200 p.V ПК України. З урахуванням наведеного, вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.07.2019р.
23.08.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій позивач звертає увагу суду на те, що при виникненні від`ємного значення податку, умовою для заявлення суми ПДВ до бюджетного відшкодування, є фактична сплата отримувачем товару у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів або до Державного бюджету України, в частині що не перевіщує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200 р.V ПКУ.
У судовому засіданні, 16.09.2019р., усною ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.09.2019р.
У судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив відповідача. Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Перевіркою встановлено, що відповідно до поданої податкової декларації з податку на додану вартість за березень 2019р. та відповідними додатками, позивачем в таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченій у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України» Додатку 3 до Декларації, зазначено звітний (податковий) період виникнення від`ємного значення - липень 2018р. у сумі 222483 грн. Відповідач вважає, що позивач має на від`ємне значення за звітний (податковий) період липень 2018р. на суму 3683,0грн.
В подальшому отриманий товар (мед натуральний) відвантажений іншому покупцю в режимі експорту і платник податку включив до складу податкового кредиту сплачену на митниці суму ПДВ 218800,42 грн.
Згідно з нормами чинного законодавства платники податку зобов`язані самостійно декларувати свої податкові зобов`язання та визначати сутність і відповідність здійснюваних ними операцій тим, які перераховані ПКУ.
Правові основи оподаткування ПДВ - встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПКУ.
Відповідно до пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ об`єктом оподаткування ПДВ є, зокрема, операції платників податку з:
постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 розділу V ПКУ;
ввезення товарів на митну територію України;
вивезення товарів за межі митної території України.
Порядок визначення бази оподаткування операцій з постачання товарів/послуг встановлено пунктом 188.1 статті 188 розділу V ПКУ.
Датою виникнення податкових зобов`язань у разі експорту товарів є дата оформлення митної декларації, шо засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства (пункт 187.1 статті 187 розділу V ПКУ).
На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлений ПКУ термін (пункт 201.1 статті 201 розділу V ПКУ).
Відповідно до підпункту «а» підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 розділу V ПКУ операції з вивезення товарів за межі митної території України в митному режимі експорту оподатковуються за нульовою ставкою.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 розділу V ПКУ (пункт 198.2 статті 198 розділу VПКУ).
Документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі ввезення товарів на митну територію України, є митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку (пункт 201.12 статті 201 розділу V ПКУ).
Згідно п.198.6 ст.198 ПК України - не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 розділу V ПКУ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За пунктом 200.4 статті 200 розділу V ПКУ при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), в частині шо не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 ст.2001 ПКУ на момент отримання контролююим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 ст.2001 ПКУ на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,
в) та/або зараховується до складу податкового-кредиту наступного звітного податкового) періоду.
Згідно вимог п.206.3 ст.206 ПКУ операції із ввезення товарів у митному режимі реімпорту звільняються від оподаткування, крім операцій із ввезення відповідно до п.З частини другої ст.78 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI зі змінами та доповненнями (далі - МКУ), що оподатковуються податком за ставкою, визначеною пп. 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 ПКУ.
Пунктом 3 ч.2 ст.78 МКУ передбачено, що у митний режим реімпорту можуть бути поміщені, товари, які були поміщені у митний режим експорту (остаточного вивезення) і повертаються особі, яка їх експортувала, у зв`язку з невиконанням (неналежним виконанням) умов зовнішньоекономічного договору, згідно з яким ці товари помішувалися у режим експорту, або з інших обставин, що перешкоджають виконанню цього договору, якщо ці товари:
а)повертаються на митну територію України у строк, що не перевищує шести місяців з дати вивезення їх за межі цієї території у митному режимі експорту;
б)перебувають у такому самому стані, в якому вони оформлені у митний режим експорту, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування, зберігання та використання (експлуатації), внаслідок якого були виявлені недоліки, що спричинили реімпорт товарів.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3282,00 грн., понесені позивачем згідно платіжного доручення №151 від 25.06.2019р.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАНОМ-АП" задовольнити.
Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАНОМ-АП" судові витрати у розмірі 3282,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Серьогіна