Справа № 804/16331/15
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2019 року

м. Дніпро

справа № 804/16331/15

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року (суддя Конєва С. О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» до Криворізької об’єднаної державної податкового інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» звернулось до суду з позовом до Криворізької південної об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просило:

від 24.09.2015 № про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов’язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 340,00 грн.;

від 24.09.2015 № про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, невиконання зобов’язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 187110 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Мінекономіки України надавались висновки щодо продовження терміну розрахунку за імпортною зовнішньоекономічною операцією, останній, зокрема за №701 від 17.12.2012 року, тому позивачем не порушено термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Оскільки пеня є одним із видів адміністративно-господарської санкції за ст. 238 ГК України та елементами правопорушення є саме вина та наявність причинного зв’язку між самим порушенням та його наслідками, враховуючи, що позивачем було вжито всіх необхідних заходів для своєчасного та добросовісного виконання умов договору, а також і своєчасного звернення до Міністерства економіки України для отримання висновку про продовження термінів розрахунків, у діях позивача факт правопорушення відсутній. Також позивач зазначає, що стаття 250 ГК України передбачає застосування адміністративно-штрафних санкцій до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом правил здійснення господарської діяльності та у зв’язку із тим, що на день прийняття оспорюваних рішень 24.09.2015 року, строки, передбачені статтею 250 ГК України вже сплинули, тому зазначені рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення

справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, розцінивши додаткові пояснення товариства від 14.11.2012 року № 14/11-12, від 12.12.2012 року № 12/12-12 до листа-звернення товариства від 23.10.2012 року № 23/10-12 – як окремі та самостійні листи-звернення товариства прийняло наступні рішення:

07.11.2012 року Міністерство прийняло рішення № 4122-07/217-в про відмову у видачі висновку – відносно листа-звернення товариства від 23.10.2012 № 23/10-12;

30.11.2012 року Міністерство прийняло рішення № 4122-07/243-в про відмову у видачі висновку – відносно додаткових пояснень товариства від 14.11.2012 № 14/11-12 до листа-звернення товариства від 23.10.2012 № 23/10/12;

17.12.12 Міністерство прийняло висновок № 4122-07/704 (№701) щодо продовження терміну розрахунку за імпортною зовнішньоекономічною операцією на суму 324 000,00 дол. США з 12.12.2012 року по 21.02.2013 року на підставі доповнення від 04.10.2012 року № 9 до Договору – відносно додаткових пояснень товариства від 12.12.2012 № 12/12-12.

Натомість зазначені рішення про відмову у видачі висновків Міністерство позивачу не направляло, у зв’язку з чим позивач їх не отримував і не був обізнаний про їх існування.

Враховуючи контекст наданих товариством до Міністерства листа-звернення від 23.10.2012 та додаткових пояснень від 14.11.12, від 12.12.12, а також доданих до них документів вбачається, що Міністерства надало висновок відносно листа-звернення товариства від 23.10.2012 № 23/10-12, яке товариство направило Міністерству заздалегідь з проханням продовжити термін розрахунку з 16.11.12.

Товариство 20.01.2016 року дізналось про існування спірних рішень з листа Міністерства від 11.01.16 № 4102-13/385-07, в якому Міністерство відмовило товариству виправити описку у висновку від 17.12.12 № 4122-07/704 (№701) з тієї підстави, що Міністерство:

відносно листа-звернення товариства від 23.10.12 № 23/10-12 – 07.11.12 прийняло рішення № 4122-07/217-в про відмову у видачі висновку;

відносно додаткових пояснень товариства від 14.11.2012 року № 14/11-12 до листа-звернення товариства від 23.10.2012 року № 23/10-12 – 30.11.2012 року прийняло рішення № 4122-07/243-в про відмову у видачі висновку.

При поданні листа-звернення від 23.12.12 № 23/10-12 до Міністерства товариством надані додаткова угода № 9 та лист продавця від 24.09.12, які не враховані ні Міністерством, ні судом. Проте, таку заяву з документами позивач подавав і докази тому наявні в матеріалах судової справи. Вищевикладеним підставам для продовження термінів розрахунків ні міністерство, ні відповідач, ні суд першої інстанції оцінку не надали, зазначивши про відсутність в наданих документах належного обґрунтування продовження строку розрахунків за зовнішньоекономічною операцією.

Рішення Міністерства від 30.11.2012 року № 4122-07/243-в про відмову в наданні висновку також є безпідставним, оскільки не мало бути винесено у разі позитивного вирішення листа-звернення від 23.10.2012 року № 23/10-12. Крім того, лист позивача від 14.11.2012 року № 14/11-12 не є окремим та самостійним листом-зверненням, а лише є поясненням обставин, що виникли після направлення листа-звернення позивача від 23.10.2012 року.

Міністерство у висновку № 701 вказало на доповнення від 04.10.2012 року № 9 до Договору, яке товариством фактично було надано до Міністерства 25.10.12 разом з листом-зверненням від 23.10.12 № 23/10-12, в якому відповідно до п. 4 Порядку № 1409 було наведено обґрунтування необхідності продовження такого строку з посиланням на Доповнення № 9.

За викладених обставин, позивач вважає доведеним факт звернення товариства до Міністерства 25.10.12 із заявою про продовження терміну розрахунку за імпортним контрактом, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Позивач не погоджується з рішенням апеляційної інстанції у справі № 804/1620/16, та оскаржив судове рішення до суду касаційної інстанції. Станом на теперішній час ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження.

Також позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування правової позиції , викладеної у постанові Верховного Суду України від 04.11.2017 року у справі № 21-469а14.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неприбуття суду не повідомлені.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 17.07.2015 по 06.08.2015 посадовими особами контролюючого органу на підставі наказу Криворізької південної ОДПІ від 07.07.2015р. №116 на проведення перевірки, направлень на перевірку та плану-графіку проведено планову документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014, за результатами якої 13.08.2015р. був складений акт №122/22.02-34/25004967 за висновками якого встановлено порушення позивачем, зокрема:

- ст.2 Закону України №185/94-ВР внаслідок чого відповідно до ст. 4 Закону №185/94-ВР за порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, що тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3% від суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом НБУ на день виникнення заборгованості;

- п.1 ст.9 ДКМУ №15-93 валютні цінності та інше майно резидентів, які перебувають за межами України, підлягають обов’язковому декларуванню у НБУ. Згідно п.2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.02.2000р. №49, невиконання резидентами вимог щодо порядку декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний період.

Вищевикладених висновків відповідач дійшов внаслідок встановлення наявності за позивачем заборгованості з порушенням термінів розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією по контракту№Bonny-Ex-2007087 від 06.12.2007 на суму 324 000,00 дол. США з 17.11.2012 року по 11.12.2012 року (включно) протягом 25 днів.

На підставі вказаного вище акту перевірки, 24.09.2015 року контролюючим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № форми «У» за яким за порушення п.1 ст. 9 Декрету КМУ від 19.03.93р. №15-93 та згідно до п.2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.02.2000 року №49 (невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей) позивачеві нараховане грошове зобов’язання за платежем: штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у розмірі 340,00 грн.;

- № форми «У» за яким за порушення ст.2 Закону №185/94-ВР та згідно ст. 4 цього ж Закону, (порушення термінів розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією по контракту№Bonny-Ex-2007087 від 06.12.2007р.) позивачеві нараховане грошове зобов’язання за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов’язання у розмірі 187110 грн.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. (пункт 1.1. статті 1 Податкового кодексу України)

Підпунктом 54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) було визначено, що за податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов’язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Порядок і строки здійснення розрахунків в іноземній валюті врегульовуються Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», статтею 2 якого встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Приписами статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено, що порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

При цьому, строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення. (частина 1 статті 6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»)

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.12.2007 між позивачем та фірмою «Sichuan Bonny Heavy Machinery Co, Ltd (Китай) був укладений зовнішньоекономічний контракт за №Bonny-Ex-2007087, предметом контракту є купівля-продаж гідравлічного екскаватора СЕ 420-6 та керівництва по експлуатації та технічному обслуговуванню даного екскаватора, вказана іноземна фірма є виробником вказаної технічної продукції, загальна вартість контракту склала 648000 доларів США.

Дебіторська заборгованість за вказаним контрактом виникла внаслідок перерахування позивачем 02.10.2008 року на користь наведеного вище іноземного партнера валютних коштів на загальну суму 324000,00 доларів США (1577782,00 грн.).

Граничний термін отримання імпортного товару було встановлено 31.03.2009 року.

У період з 31.03.2009 по 21.02.2013 товариство неодноразово зверталось до Міністерства економіки України з заявами про продовження строків розрахунків за вказаною зовнішньоекономічною операцією та йому вказані строки неодноразово продовжувалися шляхом надання відповідних висновків, а саме:

- висновок №183 від 09.04.2009р. щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією з 03.04.2009р. по 26.12.2009р.;

- висновок №707 від 18.12.2009р. щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією з 26.12.2009р. по 23.08.2010р.;

- висновок №453 від 26.07.2010р. щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією з 23.08.2010р. по 10.05.2011р.;

- висновок №178 від 28.04.2011р. щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією з 10.05.2011р. по 18.02.2012р.;

- висновок №54 від 01.02.2012р. щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією з 18.02.2012р. по 16.11.2012р.;

- висновок № 701 від 17.12.2012р. щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією з 12.12.2012р. по 21.02.2013р.

Висновок Міністерства економіки України про продовження строків розрахунків за наведеною вище зовнішньоекономічною операцією за період з 17.11.2012р. по 11.12.2012р. (включно) відсутній.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач у період з 17.11.2012 по 11.12.2012 (включно), тобто протягом 25 днів мав дебіторську заборгованість, що є порушенням термінів розрахунків за імпортною зовнішньоекономічною операцією по контракту №Bonny-Ex-2007087 від 06.12.2007р. з фірмою «Sichuan Bonny Heavy Machinery Co, Ltd (Китай) на суму 324000,00 доларів США.

Правомірність ненадання висновку за період з 17.11.2012 по 11.12.2012 не є предметом спору у даній справі, натомість рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України оскаржені позивачем у межах справи №804/1620/16, за результатом розгляду якої постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016 року позивачеві було відмовлено у задоволенні даного адміністративного позову, постановою Верховного Суду від 23 квітня 2019 року касаційну скаргу ТОВ «Ексімтрейд» залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2016 року – без змін.

Враховуючи наявність за позивачем дебіторської заборгованості у період з 17.11.2012 по 11.12.2012, тобто протягом 25 днів, відповідач дійшов вірного висновку про порушення товариством строків здійснення розрахунків в іноземній валюті, що і слугувало підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Податковим кодексом України, тож підстави для їх скасування відсутні.

Правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 04.11.2014 року у справі № 21-469а14 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки така правова позиція стосувалась правил ЗЕД, вчинених до 01.01.2011 року, тобто до введенню в дію частини 2 статті 250 Господарського кодексу України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, пояснень про докази до апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексімтрейд» – залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року – без змін.

Постанова набирає законної сили з 03.10.2019 року та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 04.10.2019.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко