Справа № 758/11997/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушової О.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Києві на рішення Подільського районного суду м.Києва від 04 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління патрульної поліції у місті Києві, в якому просила:

- визнати дії Інспектора 9 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві рядового поліції ОСОБА_6, з винесення постанови про накладення адміністративного стягнення протиправними;

- постанову серії НК № 679335 від 28.08.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - скасувати;

- провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП -закрити;

- стягнути з Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на оплату послуг евакуатора та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 1 152, 00 грн. ;

- стягнути з Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 22 576, 00 грн.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 04 квітня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 679335 від 28.08.2018 року, якою накладено на ОСОБА_1 стягнення у вигляді усного зауваження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП - закрито; Стягнуто з Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на оплату послуг евакуатора та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 1 152 гривні; Стягнуто з Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3500 гривень. В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Управління патрульної поліції у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції дії поліцейського роти № 2 батальйону № 3 полку №1 УПП у м. Києві ст. лейтенанта поліції Качанівського В.М., який безпосередньо приймав рішення про евакуацію даного транспортного засобу, не було визнано протиправними, та такими, що вчиненні з порушенням чинного законодавства.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду справи сторони до суду не прибули.

02 жовтня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4. електронною поштою направлено клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із участю представника позивача у слідчих (розшукових) діях, (зареєстровано клопотання в Шостому апеляційному адміністративному суді о 14:35 год., передано судді - доповідачу о 14:45 год.). В той час, як справа була призначена на 14 год. 15 хв.

Разом з цим, представником позивача - ОСОБА_4 будь - яких доказів на підтвердження своїх доводів не надано.

Також, дане клопотання подала представник позивача - ОСОБА_4 несвоєчасно, після розгляду справи. Продовжити строки розгляду даної справи до 15 днів представник позивача в даному клопотанні не просила.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вказане та з огляду на скорочені строки розгляду даної категорії справ, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28 серпня 2018 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві було винесено Постанову серії НК № 679335 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винною у порушенні пункту 15.10 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді усного зауваження.

Позивач вказує, що в її автомобілі знаходився пасажир з інвалідністю, а тому, у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП.

Вважаючи вказану постанову такою, що прийнята з грубим порушенням чинного законодавства, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 27.08.2018 р. приблизно о 16:50 годині приїхала на власному автомобілі Toyota Matrix д.н.з. НОМЕР_1 до магазину «Розетка», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Степана Бандери, 6 та припаркувалась на місці для інвалідів.

З пояснень позивача вбачається, що в цей день вона супроводжувала інваліда І групи - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, припаркувалась на місці для інвалідів. Вийшовши з магазину, приблизно через годину, вона помітила, що її транспортного засобу немає на тому місці, де вона його залишала.

28 серпня 2018 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві, рядовим поліції ОСОБА_6 було винесено постанову серії НК № 679335 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 визнано винною у порушенні пункту 15.10 ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді усного зауваження

Також, 28 серпня 2018 року позивачу було вручено копію Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 27.08.2018 р., складеного інспектором другої роти третього батальйону першого полку Кочатківським В.М. , який прийняв рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, відповідно до ст. 265-2 КУпАП. (а.с.8).

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР, Правила).

Пунктом 8.1 ПДР України передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю».

Так, згідно з п. 33.5 ПДР України, дорожній знак 5.38 позначає місця та майданчики для стоянки транспортних засобів.

В силу п. 33.7 ПДР України, наявність таблички до дорожнього знаку 7.17 означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю" відповідно до вимог правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 30.3 "ґ" ПДР України, на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю спереду та ззаду розміщується знак «Інвалід» - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17.

В свою чергу, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В силу ч. 1 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Разом з цим, доказів того, що автомобіль позивача призначений для перевезення інвалідів та облаштований відповідним знаком, матеріали справи не містять та дані обставини не оспорюються позивачем.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що 28 серпня 2018 року позивач перевозила особу з інвалідністю.

Крім цього, такі доводи жодним чином не спростовують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, з огляду на відсутність на її автомобілі розпізнавального знаку «Інвалід», відповідно до вимог ПДР.

Таким чином, колегія суддів, дійшла висновку про доведеність вчинення та наявність події вказаного адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивач, яка перевозила особу з інвалідністю, мала право встановити на транспортному засобі розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", але це не є прямим її обов`язком.

Колегія судів зауважує, що порядок дорожнього руху на території України визначено спеціальним Законом України "Про дорожній рух" та Правилами дорожнього руху.

Пунктом 1.9. Розділу 1 Правил №1306 визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Позивач, як водій транспортного засобу, повинна була виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов`язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 679335 від 28.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, інспектор поліції діяв на підставі та у межах наданих йому повноважень, а тому, дана постанова є правомірною.

Також, згідно листа Управління патрульної поліції у м. Києві від 17.04.2019 року, за обліком відділу кадрового забезпечення Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_6 не значиться.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні вимог позивача про визнання дій вказаного інспектора протиправними.

Крім цього, враховуючи, що постанова відповідача серії НК № 679335 від 28.08.2018 р. про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є правомірною, колегія суддів дійшла висновку про те, що і дії інспектора щодо тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення на спеціальний майданчик зберігання були правомірними.

Таким чином, позовні вимоги про відшкодування коштів за витрати на оплату послуг евакуатора та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 1 152, 00 грн. задоволенню не підлягають.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції помилково скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 679335 від 28.08.2018 року, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП - закрито; стягнуто з Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на оплату послуг евакуатора та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику у розмірі 1 152 гривні та стягнуто з Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3500 гривень.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Києві задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 04 квітня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушова О.В.