Справа № 440/1226/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Є.Б. Супрун
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2019 р. Справа № 440/1226/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року по справі № 440/1226/19

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області , Ліквідаційної комісії Хорольського РВ УМВС України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області з приводу відмови у перерахунку грошового утримання (заробітної плати) за період з 25.07.1986 по 25.08.1986, а також зобов`язати здійснити такий перерахунок за час робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видати довідку встановленого зразка для пред`явлення в органи пенсійного фонду через Хорольський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про грошове утримання з урахуванням перерахунку за перебування у стані бойової готовності, наведеного у довідці від 06.02.2014 №900, та відповідно до положень і постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195, наказів СРСР від 11.06.1986 №0130 і від 30.06.1986 №0189 із врахуванням підвищення грошового забезпечення збільшеного у два рази, згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 та постанови РМ УРСРС і Української республіканської ради професійних спілок від 10.06.1986 №207-7, та включити в довідку перерахунок оплати за роботу у вихідні дні 27.07; 03, 10, 17, 24/08.1986 у подвійному розмірі з урахуванням коефіцієнта кратності зони перебування з основного розміру з заробітної плати в зоні ЧАЕС та за понаднормову по дві години щоденну роботу в полуторному розмірі та кратності зони перебування з основного розміру із заробітної плати в зоні ЧАЕС.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, а саме ст.ст. 15, 53, 70 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 8 КАС України, рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013.

Ліквідаційна комісія УМВС України в Полтавській області (далі - відповідач) не надала відзив на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 у період проходження служби в органах МВС на посаді офіцерського складу наказом управління МВС був направлений у складі зведеного загону протипожежної служби Полтавської області на виконання робіт в зону Чорнобильської АЕС, де перебував з 25.07.1986 по 25.08.1986 (32 доби) безпосередньо на АЕС.

Начальником протипожежної служби у зоні ліквідації наслідків аварії на АЕС 25.05.1986 видано довідку про перебування ОСОБА_1 у зоні Чорнобильської АЕС з 25.07.1986 по 25.08.1986, у якій зазначено, що доба, відпрацьована у зоні Чорнобильської АЕС, оплачується згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156, наказів МВС СРСР від 11.06.1986 № 0130 і від 26.05.1986 № 0149 та постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 (а.с. 22).

З 2002 року по 2009 рік позивач перебував на військовій пенсії, як пенсіонер МВС, та був визнаний інвалідом II групи по захворюванню, пов`язаному з виконанням робіт по ліквідації аварії на ЧАЕС при виконанні службових обов`язків (а.с. 3).

За рішенням суду, з серпня 2009 року по 01.11.2011 отримував пенсію, як ліквідатор аварії на ЧАЕС, згідно зі статтею 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У березні 2015 року позивач дізнався, що розрахунок розміру належної до виплати пенсії не відповідає фактичним обставинам, оскільки він здійснений на підставі довідки Хорольського РВ УМВС від 06.02.2014 року №900 за фактичну роботу в зоні ліквідації аварії на ЧАЕС, з якої обчислена пенсія; при заповнені довідки про заробітну плату не були враховані деякі урядові постанови та відомчі накази.

18.03.2015 року позивач звернувся до УМВС України в Полтавській області із заявою про видачу нової довідки з урахуваннями вимог вищезазначених нормативних актів, на що УМВС України в Полтавській області листом від 26.03.2015 року № 4/М-6/ОП відмовило позивачу у видачі нової довідки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії УМВС України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року протиправними; зобов`язано УМВС України у Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року з урахуванням перерахунку за перебування в стані бойової готовності, наведеного в довідці від 06.02.2014 року № 900, та відповідно до положень і постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195, наказів МВС СРСР від 11.06.1986 року № 0130 і від 30.06.1986 року № 0189 з урахуванням підвищення грошового забезпечення, збільшеного в два рази, згідно з постановою ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦРҐІС від 07.02.1986 року № 524-156, нарахування премії 60 % від нарахування на підвищену заробітну плату відповідно до постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 та постанови РМ УРСРС і Української республіканської ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986, та видати довідку через підпорядкований підрозділ Хорольський РВ УМВС України в Полтавській області про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанції дійшли висновку, що розрахунок грошового забезпечення позивача за період з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року має проводитись з урахуванням приписів нормативних актів, якими врегульовано порядок оплати праці робітників та службовців: з нарахуванням подвійного окладу, з урахуванням кратності зони небезпеки кратності 5 -, 4 -, 3 -, з нарахуванням премії у розмірі 60% тарифної ставки, що повинна бути підвищена на 100%, тобто вдвічі, а також подвійною оплатою за роботу у вихідні дні, з урахуванням обчислення за одну годину як 1/3 години робочого часу за період несення служби у стані бойової готовності, врахуванням шестигодинного робочого дня, понад середньомісячну заробітну плату.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2019 року у справі №816/1062/15-а касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області задоволено. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до УМВС України в Полтавській області, треті особи Управління Пенсійного фонду України в Хорольському районі Полтавської області, Хорольський районний відділ УМВС України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

З заяви позивача від 05.03.2019 року вбачається, що від своїх колег по зведеному загону протипожежної служби ОСОБА_1 дізнався про велику різницю в розрахунках сум, які вносилися в довідку про перерахунок відповідно до постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 року, у зв`язку з чим 06.03.2019 року він звернувся до керівництва Головного управління Національної поліції у Полтавській області із заявою про перерахунок заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року за роботу в вихідні дні і понаднормовий час праці в третій і першій зоні небезпеки на підставі постанови ЦК КПРС, президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156, постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року №665-195, постанови Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 10.06.1986 року №207-7 і наказів МВС СРСР від 11.05.1986 року №0130 та від 26.05.1986 року №0149, які наведені в довідці про його перебування в зоні ЧАЕС та навів розрахунок.

Заяву ОСОБА_1 було розглянуто ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області України, оскільки ГУНП в Полтавській області не є правонаступником УМВС України в Полтавській області.

Згідно з листом відповідача від 27.03.2019 року №М-9/оп позивача повідомлено про відсутність правових підстав для проведення йому доплат за роботу в надурочний час, у вихідні та святкові дні та видачі відповідної довідки у зв`язку з відсутністю на архівному зберіганні підтверджуючих документів (наказ про залучення працівників до роботи в надурочний час, вихідні та святкові дні та табель обліку робочого часу). Також зазначено з посиланням на лист ДФРЕ МВС України від 18.02.2003 №15/2-372 за час перебування в зоні відчуження додаткова оплата роботи в надурочний час, вихідні і святкові дні здійснювалася лише тим працівникам, умови оплати праці яких регламентуються Кодексом законів про працю, дія якого на осіб рядового і начальницького складу внутрішніх справ не поширюється (а.с. 17-18).

Не погоджуючись з відмовою відповідача видати довідку для перерахунку пенсії з включенням до неї належних сум, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявленого позову у зв`язку з відсутністю документальних доказів проведення доплат за роботу в надурочний час, у вихідні та святкові дні, а також невідповідністю мотивів, покладених в основу його доводів, вимогам керівних документів СРСР та УРСР.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно до абзацу четвертого пункту 1 Постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195.(абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7) у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3-, 2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Пунктами 4 та 5 Постанов Ради Міністрів Української PCP від 10 червня 1986 року № 2077 та Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 робітникам підприємств, організацій, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, установлювалася додаткова оплата праці за роботу у нічний час в розмірі 35% часової тарифної ставки за кожен час роботи в нічний час та максимальний розмір премії 60% тарифної ставки.

З моменту аварії на ЧАЕС оплату праці особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ СРСР регулювала Постанова від 07 травня 1986 року № 524-156, абзац другий пункт 1 якої зобов`язував виплачувати таким особам посадові оклади і оклади за спеціальними званнями в подвійному розмірі.

З 23 травні 1986 року Розпорядженням № 1031-рс на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ були розповсюджені порядок і розміри оплати праці, що передбачались Розпорядженням № 964-рс від 17 травня 1986 року для робітників і службовців (5-, 4-, 3-кратний розмір тарифної ставки (посадового окладу) за роботу в 3-й, 2-й або 1-й зонах небезпеки відповідно).

У разі, якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження становився менше на одиницю. В іншому випадку розмір виплати не буде відповідати вимогам вищезазначеного Розпорядження.

Відповідно до пунктів 4 і 5 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, підпунктів 4 і 5 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 10 червня 1986 року № 207-7 працівникам підприємств, організацій та установ, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища, встановлено додаткову оплату праці за роботу в нічний час у розмірі 35% часової тарифної ставки (окладу) за кожний час роботи в нічний час і максимальний розмір премії - 60% тарифної ставки (окладу) в місяць; дозволено підприємствам, організаціям і установам залучати працівників на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії, у вихідні і святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі.

Згідно з пунктом 1 постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, винагороди і заохочення нараховуються відповідно до діючих положень.

Про розповсюдження цих пунктів на осіб рядового і начальницького складу в цих постановах вказівок не має.

Положенням про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року № 090 не передбачалося преміювання осіб рядового і начальницького складу, а також виплати в вихідні, святкові та нічний час.

Згідно пункту 12 Положення про грошове утримання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ від 19 березня 1984 року № 90 винагорода за понаднормову роботу, а також додаткова винагорода за роботу у дні відпочинку та святкові дні не виплачувалася, за винятком особливих випадків, передбачених наказами МВС СРСР на підставі спеціальних рішень Уряду СРСР.

Крім того, відповідно до пункту 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23 жовтня 1973 року № 778 для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється ненормований робочий час.

При змінній роботі або безперервному чергуванні встановлюється однакова вдень і вночі тривалість робочого часу. У разі необхідності особи рядового та начальницького складу зобов`язані нести службу в дні щотижневого відпочину і святкові дні. При цьому взамін невикористаних днів щотижневого відпочинку і святкових днів їм надаються інші вихідні дні.

Також, відповідно до Положення про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що діяли в 1986 році розрахункова денна тарифна ставка для оплати праці і, зокрема, для оплати праці за роботу в зоні відчуження розраховувалася шляхом ділення місячного окладу, а для осіб офіцерського і начальницького складу також і окладів за військове або спеціальне звання на кількість календарних днів за відповідний місяць роботи в зоні відчуження.

За таких обставин, колегія суддів зазначає про те, що будь-якого іншого способу розрахунку середньоденної тарифної ставки для осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ іншими законодавчими нормативними актами не передбачено.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2019 року по справі № 377/613/16-а.

Згідно з п. 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Згідно ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Відповідно до п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Як встановлено в ході судового розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, за даними особової картки грошового забезпечення ОСОБА_1 за 1986 рік інформація щодо нарахування йому доплат за роботу в надурочний час, у вихідні та святкові дні у відповідача відсутня.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з відсутністю документальних доказів проведення доплат за роботу в надурочний час, у вихідні та святкові дні.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 по справі № 440/1226/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов