Справа № 523/884/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 523/884/15-а
Головуючий в 1 інстанції: Бузовський В.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.,

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника управління Одеської митниці ДФС ОСОБА_2, Одеської митниці ДФС про скасування постанов в справах про порушення митних правил та закриття провадження у звязку з відсутністю складу правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до заступника начальника управління Одеської митниці ДФС ОСОБА_2, Одеської митниці ДФС в якому просив скасувати:

постанову в справі про порушення митних правил №0079/50007/14 від 24.06.2014р., за якою його притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.;

постанову в справі про порушення митних правил №0202/50007/14 від 22.07.2014р. за якою його притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн.

Також позивач просив закрити провадження у наведених справа за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Обґрунтовуючи протиправність постанови в справі про порушення митних правил за №0079/50007/14 від 24.06.2014р. позивач, покликаючись на розяснення Міністерства доходів і зборів України за № 1952/6/ 99-99-24 від 30.04.2013 р., зазначає, що правопорушення, повязане з перевищенням, встановлених ст. 95 Митного кодексу України, строку доставки транспортних засобів комерційного призначення, митних та інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, вважається вчиненим на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого ст. 95 Митного кодексу України. Наведене, на його думку, свідчить про те, що порушення митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України не є триваючим.

Вважаючи протиправною постанову в справі про порушення митних правил №0202/50007/14 від 22.07.2014р., позивач виходив із наявності обставин непереборної сили, які перешкоджали йому виконати приписи ст. 95 Митного кодексу України щодо своєчасного митного оформлення ввезеного на територію України транспортного засобу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Одеської митниці ДФС є законними та обґрунтованими, оскільки перевищення строку доставки автомобілю до митного органу, ввезеного на територію України в режимі транзит, починається на наступний день після спливу відповідного строку та триває упродовж всього періоду невиконання такої вимоги. Оцінуючи докази позивача щодо наявності обставин непереборної сили, які позбавили його можливості вчинити певні митні процедури, суд, за аналізом діючого законодавства, дійшов висновку про відсутність таких.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, ОСОБА_1 просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначив, що приймаючи рішення у справі суд першої інстанції керувався положеннями Митного кодексу України, в редакції, яка діяла після прийняття оскаржуваних постанов. Вважає, що допущене ним порушення є не триваючим, а, отже, розгляд справи про порушення митних правил, здійснено контролюючим органом з перевищенням шестимісячного строку, який має обраховуватися з дня вчинення такого правопорушення.

Також зазначив, що після скасування підприємством виданої йому довіреності на користування транспортним засобом марки «АУДІ А6», р/н В1449НК, автомобіль та його реєстраційні документи були передані іншій особі, а, отже, вчинене порушення допущено з незалежних від нього причин.

Одеська митниця ДФС та заступник начальника управління Одеської митниці ДФС ОСОБА_2 не скористалися правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

У звязку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є фізичною особою, яка має місце проживання в Україні.

28 серпня 2013р., останній, ввіз на територію України, через пункт пропуску «Платонове-Гоянул Ноу» митного поста «Котовськ» Південної митниці ДФС, в режимі «транзит», легковий автомобіль марки «AUDI A4», державний реєстраційний номер Республіки Болгарії В1631НХ.

18.02.2014р., при перетинанні ОСОБА_1 митного кордону, посадовою особою митного поста «Ізмаїл» Південної митниці Міндоходів щодо нього складено протокол про порушення митних правил №0079/50007/14, яким зафіксовано порушення строку транзитного перевезення транспортного засобу, встановленого статтею 95 Митного кодексу України.

24 червня 2014р. заступник начальника митниці начальник оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Південної митниці Міндоходів ОСОБА_3 прийняв постанову в справі про порушення митних правил №0079/50007/14, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500,00 грн.

18 лютого 2014р. позивач ввіз на митну територію України, через пункт пропуску «Рені-Джурджулешти» (авто) митного поста «Ізмаїл» Південної митниці Міндоходів, в режимі «транзит», інший легковий автомобіль марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер Республіки Болгарії В1449НК.

При перетинанні ОСОБА_1Л, 15.04.2014р., митного кордону, посадовою особою митного органу було встановлено невиконання позивачем обовязку доставки транспортного засобу у строк, встановлений ст. 95 Митного кодексу України.

На підставі встановленого порушення митним органом складений протокол про порушення митних правил №0202/50007/14 за ознаками ч.3 ст. 470 Митного кодексу України.

22 липня 2014р. заступник начальника митниці начальник оперативного управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Південної митниці Міндоходів ОСОБА_3 прийняв постанову в справі про порушення митних правил №0202/50007/14, якою визнав позивача винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8 500,00 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції щодо доводів апелянта і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на наступне.

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_1, надаючи пояснення митному органу заявив, що автомобіль марки «AUDI A4», державний реєстраційний номер Республіки Болгарії В1631НХ є транспортним засобом комерційного призначення.

Правова позиція апелянта свідчить про те, що останній не заперечує того, що наведений транспортний засіб був ввезений ним у режимі транзиту, проте не погоджується з тим, що у субєкта владних повноважень були підстави для накладення на нього адміністративного стягнення за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодитися з такою позицією враховуючи таке.

Частина перша статті 90 Митного кодексу України встановлює, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини шостої статті 379 Митного кодексу України строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Пункт перший частини першої статті 95 Митного кодексу України строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення діяльності одного митного органу - 5 діб).

Пункт перший частини другої статті 95 МК України: до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини першої статті 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Частини перша та друга статті 200 Митного кодексу України унормовує, що після надання органом доходів і зборів дозволу на пропуск товарів через митний кордон України власник товарів або уповноважена ним особа зобов'язані доставити товари та документи на них без будь-якої зміни їх стану у визначене органом доходів і зборів місце і забезпечити перебування їх у цьому місці до прибуття посадових осіб органу доходів і зборів, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 цього Кодексу.

Частина перша статті 467 Митного кодексу України встановлює, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Згідно з частиною третьої статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи апелянта про те, що не можна вважати правопорушення, передбачене ч.3 ст. 470 Митного кодексу України триваючим, оскільки відсутнє його правове регулювання у митному законодавстві, воно відсутнє у переліку, статей, що містяться в ст. 467 даного Кодексу, суд апеляційної інстанції оцінює наступним чином.

Положеннями частини першою статті 467 Митного кодексу України передбачено, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що перелік триваючих правопорушень, визначений у частині першій статті 467 Митного кодексу України, не є вичерпним.

Триваючими визначаються правопорушення, які почались з певної протиправної дії або бездіяльності та здійснюються в подальшому безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Таким чином, використання транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території, протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки таке характеризуються тривалим невиконанням встановленого Митним Кодексом України обов'язку.

Колегія суддів зазначає, що вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер, а, отже, розгляд справи про порушення митних правил розглянуто митним органом в межах шестимісячного строку з дня виявлення такого правопорушення.

Указана позиція суду апеляційної інстанції побудована на висновках Верховного Суду, викладених у постанові від 09.04.2019 року по справі №433/1254/16-а.

Переходячи до доводів апелянта щодо неможливості доставки транспортного засобу комерційного призначення, а саме: автомобіля марки «AUDI A6», державний реєстраційний номер Республіки Болгарії В1449НК до органу доходів і зборів, у звязку з обставинами непереборної сили, колегія суддів відзначає наступне.

Стаття 192 Митного кодексу України унормовує, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Частина перша статті 460 Митного кодексу України встановлює, що у разі вчинення порушень митних правил, передбачених, зокрема, статтею 470 даного Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657 (далі - Порядок №657) визначено, що обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Аналіз наведених норм права, не дає підстави вважати, що обставини, з якими позивач повязує порушення строку доставки транспортних засобів до органів доходів і зборів, входять до перелічених законодавством обставин непереборної сили, за яких законодавець пов'язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Наведена судом апеляційної інстанції правова позиція побудована на висновках Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 02.04.2019 року по справі №455/417/16-а.

За таких умов, слід вважати, що постанови у справах про порушення митних правил, прийняті органом доходів та зборів обґрунтовано, з додержанням вимог чинного законодавства і скасуванню не підлягають.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів вважає, що у позивача є право на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, оскільки спірні правовідносини виникли в 2014 р. та регулювалися Кодексом адміністративного судочинства від 03.08.2017 р., який надавав таке право.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника управління Одеської митниці ДФС ОСОБА_2, Одеської митниці ДФС про скасування постанов в справах про порушення митних правил та закриття провадження у звязку з відсутністю складу правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 03.10.2019 року.