Справа № 815/3216/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/3216/18
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі Чугунові С.О.,

за участю представника позивача Лех А.О. та представника відповідача Богач Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 26.09.2018р.) по справі за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області до Публічного акціонерного товариства «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» про застосування заходів реагування, -

В С Т А Н О В И В:

02.07.2018 року Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів», в якому просила суд застосувати до відповідача заходи реагування у вигляді призупинення його господарської діяльності до отримання дозволу на спеціальне водокористування, дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та дозволу (декларації) на здійснення операцій поводження з відходами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведеною плановою перевіркою ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» встановлено факт провадження господарської діяльності без дозволу на спеціальне водокористування, дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та дозволу (декларації) на здійснення операцій поводження з відходами, одержання яких передбачено діючим законодавством.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року адміністративний позов Державної екологічної інспекції в Одеській області - задоволено повністю. Застосовано до ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» заходи реагування шляхом зупинення господарської діяльності ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» до отримання дозволу на спеціальне водокористування, дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та дозволу (декларації) на здійснення операцій поводження з відходами.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, голова правління ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» 04.01.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» (0) є юридичною особою, знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Бугаївська,21, спеціалізується на виробництві металообробних машин (основний Код КВЕД 28.41), виробництві інших верстатів (Код КВЕД 28.49), оптовій торгівлі верстатами (Код КВЕД 46.62), оптовій торгівлі машинами й устаткованням для добувної промисловості та будівництва (Код КВЕД 46.63), ремонті і технічному обслуговуванні машин і устатковання промислового призначення (Код КВЕД 33.12) та інш.

В період з 05.06.2018р. по 18.06.2018р. співробітниками Державної екологічної інспекції в Одеській області, на підставі наказу №384 від 31.05.2018р., проведено планову перевірку дотримання ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» вимог природоохоронного законодавства.

За результатами вказаної перевірки складено акт №04/14 від 18.06.2018р., в якому було зафіксовано ряд порушень ПАТ Одеський завод радіально-свердлильних верстатів вимог діючого законодавства, а саме:

- ч.ч.5,6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» 16.10.1992р. №2707-XII, яке виразилося у відсутності у підприємства дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

- п. «в» ч.1 ст.17 Закону України «Про відходи» 05.03.1998р. №187/98-ВР, яке виразилося в тому, що підприємством не визначено склад та властивості відходів, що утворюються;

- п. «є» ч.1 ст.17 Закону України «Про відходи», що виразилося в не здійсненні підприємством заходів для максимальної утилізації відходів реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів (т.б. відсутні договори на утилізацію небезпечених відходів);

- п. «г» ч.1 ст.17 Закону України «Про відходи», а яке виразилося у не виявленні підприємством та не веденні на основі матеріально-сировинних балансів виробництва первинний поточного обліку кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються (т.б. відсутності журнального обліку відходів);

- ч.2 ст.17 Закону України «Про відходи» та Порядку №118, яке виразилося у не поданні суб`єктом господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність якого призводить виключно до утворення з відходів, до яких Пзув від 50 до 1000, щорічної декларації про відходи за формою та в порядку, затвердженому Постановою КМУ №118.

Крім того, як зазначено в описовій частині вказаного вище акту перевірки, у ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» також відсутні дозволи (декларації) на здійснення операцій поводження з відходами та на спеціальне водокористування.

У зв`язку з встановленням факту провадження господарської діяльності без відповідних дозволів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та відповідно, з факту наявності виявлених у відповідача порушень діючого законодавства.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази (в т.ч. і додаткові), не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх лише частково обгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, дійсно, атмосферне повітря є одним з основних життєво-важливих елементів навколишнього природного середовища.

16.10.1992 року був прийнятий Закон України «Про охорону атмосферного повітря» від №2707-XI, який спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.

Як визначено ч.ч.5,6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади АР Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Як вбачається зі змісту положень ст.12 вказаного Закону №2707-XI, господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов`язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України, визначено Законом України «Про відходи» від 05.03.1998р. №187/98-ВР.

Так, обов`язки суб`єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами безпосередньо визначені в ст.17 Закону України «Про відходи», відповідно до вимог п. «в», «є», «г» якої, суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров`я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку; здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обгрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації.

Крім того, ч.2 ст.17 Закону України «Про відходи» визначено, що суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких Пзув від 50 до 1000, зобов`язані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Так, як слідує зі змісту приписів ч.ч.6,7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт перевірки. На підставі цього акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Державна екологічна інспекція України та її територіальні органи, зокрема, позивач по справі - Державна екологічна інспекція в Одеській області, є повноважним органом щодо реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Але, при цьому, слід зазначити, що відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, в період з 05.06.2018р. по 18.06.2018р. посадовими особами Державної екологічної інспекції в Одеській області було проведено планову перевірку дотримання ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої складено акт №04/14 від 18.06.2018р., в якому зафіксовано ряд порушень заводом вимог діючого законодавства, а саме - ч.ч.5,6 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» 16.10.1992р. №2707-XII, п.п. «в», «є», «г» ч.1 та ч.2 ст.17 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998р. №187/98-ВР.

При цьому, слід зазначити, що наявність вказаних у спірному акті перевірки від 18.06.2018р. порушень сторонами (окрім дозволу на спеціальне водокористування та декларації про відходи) фактично не заперечувалось.

Але, одночасно необхідно вказати про те, що у цьому акті перевірки, а саме в розділі УІ «Опис виявлених порушень» (а.с.15), фактично зазначено, що даною перевіркою всього було виявлено 5 (п`ять) порушень, серед яких таке порушення, як відсутність у підприємства дозволу на спеціальне водокористування - відсутнє (хоча воно, в свою чергу, є однією з підстав для подання даного позову), а порушення №№1,2,3 (які в подальшому підприємством були усунені), в свою чергу, не стали підставою для звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом.

Однак, разом з тим, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що у справі фактично відсутні будь-які дані про винесення позивачем на адресу підприємства відповідача відповідного припису про усунення виявлених перевіркою порушень, т.б. іншими словами Державною екологічною інспекцією в Одеській області фактично не було надано підприємству достатній строк для усунення недоліків, а одразу ж після перевірки (т.б. 02.07.2018р.) подано до суду даний позов.

Так, як видно безпосередньо зі спірного акту перевірки №04/14, у підприємства відповідача в «цеху металообробки» встановлені верстати, в результаті експлуатації яких утворюються відходи (металева тирса, ганчір`я, некондиційний пісок та інш. побутові відходи), які зумовлюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, однак відповідний дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній і утилізація цих відходів належним чином не проводиться (т.б. договори на утилізацію відходів не укладені).

Даний факт представник відповідача в судовому засіданні фактично не заперечував, але при цьому, в свою чергу, надав до суду апеляційної інстанції докази усунення цих порушень, а саме: розпорядження Одеської обласної державної адміністрації №1039/А-2019 від 29.08.2019р. «Про надання ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами», сам Дозвіл №-46 від 02.09.2019р. та договір №405-2018 від 05.12.2018р. на утилізацію відходів, який, в свою чергу, як вже було зазначено вище, не був підставою для звернення позивача до суду із даним позовом (а.с.189,282,283).

Також, зі спірного акту перевірки вбачається, що перевіряючими в ході оскаржуваної перевірки було встановлено, що підприємством відповідача журнал обліку відходів не ведеться, декларація щодо утворення відходів або дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000 теж відсутній, що, в свою чергу, є порушенням вимог ст.17 Закону України «Про відходи».

Разом з тим, з приводу вказаних вище порушень, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що підприємством журнал обліку відходів дійсно не ведеться і доказів зворотного відповідачем до суду не надано. Проте, слід звернути увагу на те, що дане порушення не було підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Що ж стосується факту відсутності декларації щодо утворення відходів або дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000, то з цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Так, дійсно, згідно із приписами ст.17 Закону України «Про відходи» №187/98-ВР, суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані мати дозвіл (декларацію) на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000.

Видача ж таких дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, як визначено ст.20 цього ж Закону №187/98-ВР, належить до повноважень місцевих державних адміністрацій.

Про даний дозвіл також згадується і в «Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», який затверджено Законом України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» №3392-УІ від 19.05.2011р.

Але, як вбачається зі змісту положень ст.4-1 вказаного вище Закону №3392-УІ, порядок видачі документів дозвільного характеру, внесення до ЄДРЮО та ФОП записів про переоформлення, анулювання документів дозвільного характеру безпосередньо визначається Кабінетом Міністрів України, яким, в свою чергу, до цього часу ще не затверджено відповідний порядок отримання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Даний факт також підтверджується і наявним в матеріалах справи інформаційним листом Голови Державної регуляторної служби України №8029/0/2018 від 09.08.2018р., зі змісту якого, окрім іншого, слідує, що у зв`язку відсутністю затвердженого КМУ порядку отримання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, суб`єкти господарювання можуть здійснювати свою господарську діяльність за принципом «мовчазної згоди» без отримання відповідного дозвільного документа.

Крім того, як вже зазначалося вище, 05.12.2018р. між ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» та ПП «Центр екологічної безпеки» було укладено договір №405-2018 на утилізацію відходів (а.с.189).

В подальшому, як свідчать матеріали справи, підприємством відповідача було складено «План організації робіт у сфері поводження з відходами» та «Технічні паспорта» окремо на кожен з видів відходів, які, в свою чергу, 17.04.2019р. були погоджені директором Департаменту екології та природних ресурсів Одеської ОДА (а.с.193-243).

Також, судовою колегією з матеріалів справи встановлено, що на замовлення підприємства відповідача, ТОВ НВП «ЕКОС» було проведено інвентаризацію усіх відходів заводу, за результатами якої складено відповідний звіт від 17.04.2019р., згідно висновків якого, показник загального утворення відходів на підприємстві не перевищує 1000 (а.с.243-276).

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та встановлені сертифікованою (експертною) організацією показники загального утворення відходів на підприємстві, судова колегія погоджується із позицією відповідача про те, що ПАТу «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» на даний момент отримувати дозвіл (декларацію) на здійснення операцій у сфері поводження з відходами не потрібно.

До того ж, як вже зазначалося вище, одночасно слід врахувати й відсутність затвердженого КМУ порядку отримання дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Крім того, як видно з описової частини спірного акту перевірки, перевіряючими в ході цієї перевірки також було встановлено, що водопостачання заводу здійснюється з артезіанської свердловини, але відповідний дозвіл на спеціальне водокористування у відповідача відсутній.

Разом з тим, судова колегія з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, по-перше, як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи та вже вказувалося вище, в розділі УІ «Опис виявлених порушень» Акту перевірки фактично зазначено, що даною перевіркою всього було виявлено 5 (п`ять) порушень, серед яких таке порушення, як відсутність у підприємства дозволу на спеціальне водокористування - відсутнє (хоча воно, в свою чергу, послугувало однією з підстав для подання даного позову).

По-друге, як вбачається з матеріалів справи та змісту пояснень представника відповідача, ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» не є належним водокористувачем, а тому не зобов`язаний отримувати відповідний дозвіл на здійснення спеціального водокористування.

Судова колегія, уважно дослідивши матеріали справи, погоджується з такою позицією представника відповідача та вважає її обґрунтованою, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем ще 30.03.2015р. з ПП «Володимир» було укладено договір оренди нежитлового приміщення №9, відповідно до п.п.1.1. якого, «орендодавець» (завод) передає в оренду нежитлове приміщення шахтного колодязя (т.б. АРТ скважина, разом із усіма водопровідними та каналізаційними лініями) на території заводу (м.Одеса, вул.Бугаївська,21) для здійснення своєї діяльності та надання послуг з постачання технічної води юридичним та фізичним особам-суб`єктам підприємницької діяльності (а.с.59).

Крім того, як свідчать матеріали справи, представником відповідача також було надано до суду 1-ї інстанції акт приймання/передачі вказаного вище шахтного колодязя від 30.03.2015р. (а.с.60), копії рахунків про сплату орендарем - ПП«Володимир» на р/р Філії «Інфоксводоканал» витрат за використання (постачання) води (а.с.67-69), копії актів приймання-надання послуг №631715 від 31.07.2018р. та №637495 від 31.08.2018р., підписані згідно з договором №01135 від 16.12.2016р., начальником Управління з контролю та промислового водокористування Філії «Інфоксводоканал» та уповноваженою особою ПП«Володимир» (а.с.71), а також акти приймання-надання послуг від 30.08.2018р. та 31.08.2018р., підписані споживачем (т.б. відповідачем) та постачальником - ПП «Володимир» (а.с.70-74).

До того ж, як слідує зі змісту листа-відповіді начальника Одеського обласного управління водних ресурсів від 26.10.2017р. №1666/23/12 на письмовий запит директора ПП «Володимир» №36/16 від 23.10.2017р., діяльність ПП «Володимир», яке використовує воду в об`ємі 5 куб. м на добу, не підлягає державному обліку використання вод шляхом подання звіту про використання води по формі 2ТП-водгосп, не належить до спеціального водокористування та відповідно, не потребує отримання дозволу (а.с.58,283).

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, апеляційний суд погоджується з позицією відповідача, що ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів», в даному випадку, не є належним водокористувачем, а тому, відповідно, і не зобов`язаний отримувати відповідний дозвіл на здійснення спеціального водокористування.

Доказів зворотного позивачем до суду апеляційної інстанції не надано.

При цьому, як вже зазначалось вище, одночасно слід врахувати й відсутність цього порушення в розділі УІ «Опис виявлених порушень» спірного акту перевірки від 18.06.2018р.

Отже, за таких обставин, судова колегія, не зважаючи на фактичне усунення підприємством відповідача більшості виявлених спірною перевіркою порушень (в т.ч. і на факт отримання 02.09.2019р. спірного дозволу №-46), приходить до висновку про те, що суд 1-ї інстанції, при прийнятті 21.09.2018р. оскаржуваного рішення, дійшов обгрунтованого висновку про необхідність застосування до ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» заходу реагування у вигляді призупинення господарської діяльності до отримання відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (без якого завод на той час, т.б. станом на 21.09.2018р., не мав права здійснювати свою господарську діяльність) та, в свою чергу, одночасно помилково застосував до підприємства цей суворий захід реагування до отримання останнім дозволу на спеціальне водокористування та дозволу (декларації) на здійснення операцій поводження з відходами, в отриманні яких необхідності фактично не було.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції, в даному випадку, було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, до того ж, деякі висновки суду не в повніій мірі відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства, в зв`язку із чим, адміністративний позов підлягає лише частковому задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.308,310,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Державної екологічної інспекції в Одеській області - задовольнити частково.

Застосувати до ПАТ «Одеський завод радіально-свердлильних верстатів» заходи реагування у вигляді зупинення господарської діяльності до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

У задоволенні інших позовних вимог Державної екологічної інспекції в Одеській області - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07.10.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло