Справа № 300/1607/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. справа № 300/1607/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування пункту протокольного рішення №10 від 21.11.2018, висновку від 21.11.2018 та наказу від 03.12.2018 за №502 о/с, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування пункту протокольного рішення №10 від 21.11.2018, висновку від 21.11.2018 та наказу від 03.12.2018 за №502 о/с.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 з 01.07.1999 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції України в Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Перебуваючи на посаді заступника начальника управління - начальника відділу інспекції т особового складу управління кадрового забезпечення УКЗ ГУ НП у званні підполковника поліції, позивач 22.08.2017 отримав травму внаслідок нещасного випадку, у зв`язку із чим призначено службове розслідування. За наслідками проведення розслідування комісією 25.09.2017 складено акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), яким встановлено, що нещасний випадок, в ході якого був травмований позивач, стався у період проходження служби, при виконанні службових обов`язків. Надалі відповідачем складено висновок, який затверджений начальником ГУ НП в Івано-Франківській області 25.09.2017, згідно пункту 3 якого слідує, що травма, отримана заступником начальника управління - начальником ВІОС УКЗ ГУ НП в Івано-Франківській області підполковником поліції Морозом Я.Я. у вигляді: забій грудної клітки, грудного відділу хребта та поперекового відділу хребта, посттравматична гематома, сталася у період проходження служби, при виконанні службових обов`язків. Даний діагноз вказаний також у свідоцтві про хворобу від 24.11.2017 за №457. Таким чином, у зв`язку із отриманням позивачем в період проходження служби при виконаній ним службових обов`язків травми, яка перешкоджала у подальшому проходженню служби в лавах Національної поліції, ОСОБА_1 з 01.12.2017 звільнено із займаної посади на підставі пункту 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», про що видано наказ по особовому складу від 01.12.2017 за №531 о/с.

За результатами огляду медико-соціальною експертною комісією 28.03.2018 ОСОБА_1 призначено ІІІ групу інвалідності, починаючи з 26.12.2017, внаслідок травми, одержаної в період проходженням служби при виконанні ним службових обов`язків.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.

Вказану заяву відповідач розглянув та прийняв рішення про законність виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідне рішення комісії оформлено протоколом від 08.05.2018 за №5 та 22.05.2018 начальником ГУ НП в Івано-Франківській області затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 440 500,00 грн.

Однак, тривалий час позивачу призначена одноразова грошова допомога не виплачувалась, а в кінці грудня 2018 року виплачено тільки 123 340,00 грн.

У зв`язку із наведеним позивач через свого представника звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо отримання інформації щодо обставин виплати позивачу призначеної одноразової грошової допомоги.

Із наданої відповіді відповідача позивач дізнався, що у документи, на підставі яких йому призначено до виплати одноразову грошову допомогу внесено зміни та призначено до виплати грошов одноразову допомогу вже на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, 21.11.2018 відповідачем прийнято протокольне рішення, яким внесено зміни до наказу від 18.05.2018 за №194 о/с щодо виплати, в тому числі і позивачу, одноразової грошової допомоги, вже не на підставі пункту 3, а пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Також відповідачем 21.11.2018 затверджено відповідний висновок про надання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну полінію» та видано наказ від 03.12.2018, яким внесено відповідні зміни до наказу від 18.05.2018 за №194 о/с.

Позивач вважає такі дії Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області протиправними, оскільки, на його думку, вони грунтуються на невірному тлумаченні відповідачем обставин справи та норм законодавства.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу (представнику позивача) надано строк для усунення недоліків.

У зв`язку із усуненням недоліків ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.08.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

21.08.2019 відповідач подав через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду відзив за №26/245, згідно змісту якого слідує, що відповідач із заявленими позовними вимогами не погоджується та просить в задоволенні позову відмовити, оскільки позовні вимоги є надуманими та безпідставними. Вказує на те, що позивач отримав травму під час занять із фізичної підготовки у зв`язку із захворюванням пов`язаним з проходженням ним служби в поліції, а не під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, а тому позовна вимога щодо виплати позивачу 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату відповідно пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» є безпідставною та такою, що не грунтується на дійсних обставинах справи.

Оскільки позивач отримав травму, пов`язану з проходженням ним служби в поліції, відповідно при визначенні розміру грошової допомоги застосовується підпункт «в» пункту 4 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію», який чітко визначає розмір одноразової грошової допомоги в 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб при визначенні поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції зі встановленням III групи інвалідності. Таки чином, відповідач вважає вимоги позивача про визнання протиправним та скасування пункту протокольного рішення комісії ГУ НП в Івано-Франківській області від 21.11.2018 за №10, висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 21.11.2018 та наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 03.12.2018 за №502 о/с «По особовому складу» щодо внесення змін до наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 18.05.2018 за №194 о/с, в частині зміни порядку призначення Позивачу одноразової грошової допомоги є безпідставні. Враховуючи наведене, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити (а.с. 84-87).

30.08.2019 представник позивача подав суду відповідь на відзив (а.с. 90-93), в якій зазначає, що самим відповідачем встановлено та підтверджено факт отримання травми заступником начальника управління - начальником ВІОС УКЗ ГУ НП в Івано-Франківській області підполковником поліції ОСОБА_1 саме у період проходження служби, при виконанні ним службових обов`язків, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 25.09.2017 та висновком, який затверджений начальником ГУ НП в Івано-Франківській області 25.09.2017, які є не скасовані, а додаткових розслідувань відповідачем не проводилось .

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши та оцінивши в сукупності позовну заяву, відзиви та письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 01.07.1999 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 прийнятий на службу до Національної поліції України в Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, що підтверджується записами трудової книжки (а.с. 35-36).

22.08.2017 заступник начальника управління - начальника відділу інспекції та особового складу управління кадрового забезпечення УКЗ ГУ НП - підполковник поліції ОСОБА_1 , під час заняття з фізичної підготовки та відпрацювання прийомів самозахисту, що проводились відповідно до наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 29.12.2016 за №282 «Про організацію службової підготовки у структурних та підпорядкованих підрозділах ГУ НП у 2017 навчальному році», отримав травму внаслідок нещасного випадку.

Дана обставина підтверджується поясненнями позивача, зазначеними в адміністративному позові, актом розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 25.09.2017, висновком за результатами проведення службового розслідування від 25.09.2017, актом про нещасний випадок від 25.09.2017 за №1 (а.с. 21-30).

У зв`язку із цим, наказом ГУ НП в Івано-Франківській області від 15.09.2017 за №1447 призначено службове розслідування (а.с. 19).

Наказом ГУ НП в Івано-Франківській області від 20.09.2017 за №1482 створено Комісію ГУ НП для розслідування нещасного випадку (далі - Комісія), що стався у серпні 2017 року (а.с. 20).

За наслідками проведення розслідування комісією 25.09.2017 складено акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), яким встановлено, що нещасний випадок, в ході якого був травмований позивач, стався у період проходження служби, при виконанні службових обов`язків (а.с. 21-23), акт про нещасний випадок за №1 (а.с. 24-26), а також висновок, який затверджений начальником ГУ НП в Івано-Франківській області 25.09.2017, згідно пункту 3 якого слідує, що травма, отримана заступником начальника управління - начальником ВІОС УКЗ ГУ НП в Івано-Франківській області підполковником поліції Морозом Я.Я. у вигляді: забій грудної клітки, грудного відділу хребта та поперекового відділу хребта, посттравматична гематома, сталася у період проходження служби, при виконанні службових обов`язків.

Даний діагноз вказаний також у свідоцтві про хворобу від 24.11.2017 за №457 (а.с. 31).

Згідно наказу від 01.12.2017 за №531 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції з 01.12.2017 на підставі пункту 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 33).

За результатами огляду медико-соціальною експертною комісією 28.03.2018 ОСОБА_1 призначено ІІІ групу інвалідності, починаючи з 26.12.2017, внаслідок травми, одержаної в період проходженням служби при виконанні ним службових обов`язків (а.с. 37-41).

17.04.2018 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, в якій просив провести виплату вказаної допомоги, у зв`язку з отриманням останнім травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (встановлено третю групу інвалідності), і на підтвердження чого долучивши відповідні документи (а.с. 42).

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області розглянуло заяву позивача про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності та прийняло рішення про підтвердження законності виплати вказаної допомоги позивачу на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію». Наведене засвідчується протоколом Комісії від 08.05.2018 за №5 (а.с. 43) та висновком про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 440 500,00 грн. (а.с. 44).

Судом з`ясовано, що надалі 21.11.2018 Комісія ГУ НП з розгляду питань, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності прийняла протокольне рішення, яким, зокрема, змінено порядок виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на пункт 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» та відмінено дію наказу від 18.05.2018 за №194 о/с (а.с. 46).

Також відповідачем 21.11.2018 затверджено висновок про надання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 47) та видано наказ від 03.12.2018 за №502 о/с, яким внесено відповідні зміни до наказу від 18.05.2018 за №194 о/с (а.с. 47).

Позивач, вважаючи такі дії відповідача щодо видання оскаржених рішень протиправними, звернувся через представника до суду з даним адміністративним позовом для захисту своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно частини 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 за №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно приписів частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 за №580-VIII (далі також - Закон №580-VIII), одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

У відповідності до частини 2 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону №580-VIII, прийнято Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 за №4 (далі - Порядок №4).

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Розділу 1 Порядку №4, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності поліцейського під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 Розділу ІІ Порядку №4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

За змістом пункту 2 Розділу ІІ Порядку №4, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (надалі по тексту також - останнім місцем проходження служби) (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Пунктом 5 Розділу ІІІ Порядку №4 визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський поряд з іншим, подає: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС.

Так, судом встановлено, що не заперечується і відповідачем, що на виконання вказаних норм позивачем було подано відповідачу всі необхідні документи, перелік який визначений пунктом 5 Розділу ІІІ Порядку №4.

Як наслідок, відповідач за наслідками розгляду заяви (рапорту) позивача, прийняв рішення про законність виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідне рішення комісії оформлено протоколом від 08.05.2018 за №5 та 22.05.2018 начальником ГУ НП в Івано-Франківській області затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 440 500,00 грн.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Згідно частини 1 статті 97 Закону №580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату (пункт 3 частини 1 статті 99 Закону №580-VIII).

Таким чином, суд зазначає, що вказане положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, що найменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

- інвалідність повинна наступити внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції;

- інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена пораненням,

- отриманим під час виконання нею службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції.

Такий правовий висновок сформований Верховним Судом у постановах, зокрема, від 14.11.2018 у справі №823/1225/18 (№К/9901/60978/18), від 20.02.2019 у справі №812/484/18 (№К/9901/64744/18), від 19.09.2018 у справі №373/1188/16-а (№К/9901/23186/18), від 20.09.2018 у справі №296/9456/16-а (№К/9901/34440/18) і від 14.11.2018 у справі №822/2525/17 (№К/9901/3698/17).

Згідно частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд з`ясував, що згідно підпункту 2 пункту 11 свідоцтва про хворобу №457 від 24.11.2017, військово-лікарська комісія ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» встановила діагноз ОСОБА_1 - забій грудної клітки, грудного, поперекового відділів хребта, посттравматична гематома 22.08.2017, а також постановила причинний зв`язок захворювання - травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Аналогічна причина - травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків, у зв`язку із чим встановлено позивачу III групу інвалідності, зафіксована в виписці з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.03.2018 №1104042, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 37).

Суд зауважує, що спір полягає у тому, що, на думку позивача, належна йому сума одноразової грошової допомоги повинна визначатися за пунктом 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, а не за пунктом 4 вказаної частини у відповідній редакції.

Різниця у підставах виплати одноразової грошової допомоги за наведеними пунктами полягає в тому, що за пунктом 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII допомога призначається у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції.

Отже, вказана норма стосується випадків інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), але ця норма не передбачає випадків захворювання поліцейського.

Натомість, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 вказаного Закону № 580-VIII, підставою виплати допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Як вже зазначено судом, свідоцтвом про хворобу №457 від 24.11.2017 та випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.03.2018 №1104042 встановлено, що позивач отримав саме травму, а не захворювання, при цьому, травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків.

Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку наявні всі три умови (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення), визначені Верховним судом, зокрема, у постанові від 14.11.2018 у справі №823/1225/18 (№К/9901/60978/18), для призначення позивачу одноразової грошової допомоги на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII.

Тому посилання відповідача на те, що позивач отримав захворювання, пов`язане з проходженням служби є помилковим, та, як наслідок, необгрунтованим є і його посилання на те, що підставою виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є пункт 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Крім того, суд не бере до уваги твердження відповідача у відзиві про безпідставність позовної вимоги щодо виплати позивачу 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату допомоги відповідно пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки такої позовної вимоги позивач не заявляв.

Суд також зазначає, що у розрахунку виплати одноразової грошової допомоги через втрату працездатності поліцейському ОСОБА_1 , підписаного головою Комісії С.В . - заступником начальника УКЗ ГУ НП та членом комісії - спеціалістом УФЗБО, відповідач сам же вказує, що розрахунок проведено, серед іншого, відповідно до свідоцтва про хворобу від 24.11.2017 за №457 та виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 28.03.2018 №1104042, якими, як уже встановив суд вище, встановлено, що позивач отримав саме травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків.

Беручи до уваги вищезазначене, а також те, що протокол від 08.05.2018 за №5 та висновок від 19.04.2018, затверджений начальником ГУ НП в Івано-Франківській області 22.04.2018 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 440 500,00 грн. не скасовані, суд дійшов висновку про протиправність складення (винесення) відповідачем оскарженого протоколу №10 від 21.11.2018, висновку від 21.11.2018 та наказу від 03.12.2018 за №502 о/с.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2 305,20 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання протиправними та скасування пункту протокольного рішення №10 від 21.11.2018, висновку від 21.11.2018 та наказу від 03.12.2018 за №502 о/с - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт протоколу №10 від 21.11.2018 комісії ГУ НП в Івано-Франківській області з розгляду питань пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського в частині внесення змін до наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 18.05.2018 за №194 о/с про зміну порядку виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на пункт 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Визнати протиправним та скасувати висновок про призначення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», який затверджений начальником ГУ НП в Івано-Франківській області 21.11.2018.

Визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Івано-Франківській області від 03.12.2018 за №502 о/с «По особовому складу» в частині внесення змін до наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 18.05.2018 за №194 о/с.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) сплачений судовий збір в розмірі 2 305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.