Справа № 153/1300/19
Суддя: Гаврилюк Т. В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2019 р. Справа153/1300/19

Провадження2-а/153/31/19-а

у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області, який діє як адміністративний суд

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т. Ю.

учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Вітвіцький О. Ю.

розглянувши цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Житомирській області сержанта поліції Демянюк Дмитра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції в Житомирській області сержанта поліції Демянюк Дмитра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними та скасувати, як незаконну та упереджену, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1458414 винесену відносно нього 26.08.2019 за ст.122 ч.1 КУпАП та стягнення штрафу у розмірі 225 гривень і закрити справу на підставі ст.247 п.1 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. У своєму адміністративному позові посилається на те, що 04 вересня 2019 року на його домашню адресу надійшла оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1458414, яка винесена відносно нього 26.08.2019 за ст.122 ч.1 КУпАП та стягнення штрафу у розмірі 255 гривень. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що він 26.08.2019 о 20:00:02 керуючи ТЗ перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., а саме: в населеному пункті «Гуйва» позначеному знаком 5.45 на білому фоні, зі швидкістю 76 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом трукам 000771, чим порушив п.12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.). Із п.9 оскаржуваної постанови вбачається, що жодних документів до цієї постанови відповідачем не додано і в оскаржуваній постанові посилання на будь-які документи відсутні. Із оскаржуваної постанови також вбачається, що вона йому не вручалась. Відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП незаконно. Викладені в оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності та ґрунтуються на припущеннях відповідача. На підставах та в порядку ст.288 КУпАП він має право оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення, як незаконну та упереджену. Він не є власником ТЗ зазначеного в оскаржуваній постанові та не керував цим автомобілем 26.08.2019 року о 20:00:02 хв. в населеному пункті «Гуйва». Жодних вимог правил дорожнього руху, описаних в оскаржуваній постанові він не порушував, а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідач не виконав вимог ст.280 КУпАП та не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення саме ним, чи винний він в його вчиненні, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не з`ясував інших обставин, що мають значення для справи. Як видно із оскаржуваної постанови, вона винесена без його участі. В оскаржуваній постанові міститься запис «від підпису відмовився», який він стверджує виконаний не ним, а іншою особою. Припускає, що зазначений запис вчинено відповідачем, який виносив оскаржувану постанову. В оскаржуваній постанові жодного його підпису не має. Отже, відповідач приймаючи оскаржувану постанову у його відсутність, не переконавшись факту оспорення чи не оспорення ним порушення, якого він не вчиняв і звісно заперечує факт вчинення описаного в постанові порушення, порушив вимоги ст.254 та ч.5 ст.258 КУпАП не склавши відповідний протокол. Отже викладені в оскаржуваній постанові обставини, не підтверджені жодним достовірним і належним доказом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення особою, яка не склала протокол про адміністративне правопорушення, грубо порушено вимоги закону, постанова винесена упереджено без будь-якого з`ясування обставин справи, даною постановою порушено основні принципи провадження у адміністративних справах. Тому він вимушений звернутися до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області №153/1300/19 від 09 вересня 2019 року поновлено позивачеві строк звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Вітвіцький О.Ю., який діє на підставі Ордеру серії ВН № 090194 від 14.09.2019 (а.с.14) позовні вимоги підтримав. Вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає до задоволення. Просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

08 жовтня 2019 року за вхід.№7112 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Вітвіцький О.Ю. надав суду відповідь на відзив в якому зазначив, що із поясненнями відповідача, які відображенні у відзиві позивач категорично не погоджується та заперечує їх дійсність, а надані до відзиву ксерокопії письмових документів та копії диску із відеозаписом з нагрудного реєстратора вважає неналежними доказами, які подані відповідачем з порушенням вимог ч.9 ст.79 та ст.94 КАС України, а тому не можуть братись судом до уваги як належні та допустимі докази. Із п.9 оскаржуваної постанови вбачається, що жодних документів та жодних інших доказів на підтвердження вини позивача до цієї постанови відповідачем не додано і в оскаржуваній постанові посилання на будь-які документи відсутні. Позивач не є власником ТЗ зазначеного у постанові та не керував цим автомобілем 26.08.2019 о 20 годині 00 хвилин в населеному пункті «Гуйва». Жодних вимог правил дорожнього руху він не порушував, а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП. На відрізках копій фото та копій відео файлів, які відповідачем додано до відзиву також не можна побачити водія автомобіля Honda accord АВ4300ВО, яким на припущення відповідача являється позивач, та який на припущення відповідача перевищив швидкість. Навпаки, на фото безліч автомобілів, які рухалися і який з них перевищив швидкість не зрозуміло. Тому, відповідач не виконав вимоги ст.280 КУпАП та не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення саме позивачем, чи винний він в його вчиненні. Окрім того, вказав, що подані відповідачем докази є неналежними та не допустимими, і такими, які суд не може брати до уваги, так як вони не завірені належним чином, оскільки подані копії, окрім того, дані докази відповідачем не надсилалися позивачеві. Окрім того, у порушення вимог п.2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18.12.208 року включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. Тобто, запис відеозапису нагрудної камери поліцейського має бути повним, а не його окремі кориговані частини. Також зазначив, що відповідачем порушено встановлений порядок отримання дозволу на копіювання та одержання копій фрагментів фото та відео зйомки відеозапису з нагрудної камери поліцейського, яка чітко прописана та визначена в Інструкції №1026. Вказав, що згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, відповідач не підтвердив належними і допустимими доказами факт порушення позивачем п.12.4 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, та не спростував тих обставин, на які позивач посилався у позовній заяві як на підставу своїх вимог.

Відповідач поліцейський Управління патрульної поліції в Житомирській області сержант поліції Демянюк Дмитро Олександрович у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений у встановленому порядку, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло.

25 вересня 2019 року за вхід.№6834 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що в якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000771), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача. Позивач, подавши позов, не обґрунтував свою позицію та не надав жодного доказу на її підтвердження. Постанову позивачу після розгляду справи було запропоновано отримати на місці вчинення правопорушення, що вбачається з відеозапису № позивач відмовився отримувати копію постанови по справі. Тому, 27.08.2019 винесена постанова була направлена засобами поштового зв`язку на адресу позивач. Просив позовні вимоги позивача залишити без розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

Із Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1458414 від 26.08.2019 (а.с.3) судом встановлено, що позивач 26 серпня 2019 року о 20 годині 00 хвилин керуючи транспортним засобом перевищив встановленні обмеження руху більше як на 20 км/год., а саме - в населеному пункті «Гуйва» позначеному знаком 5.45 на білому фоні, зі швидкістю руху 76 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом трукам 000771, чим порушив п.12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у розмірі 225 грн. У п.9 даної постанови не зазначено жодного доказу, який додається до постанови.

Із відеозапису з нагрудної камери поліцейського №DSJX300097_000097 судом встановлено, що певній особі роз`яснено його права та повідомлено про те, що відносно нього буде винесена постанова і роз`яснено термін для сплати штрафу. Що на відео саме позивач не можливо встановити.

Із фотознімку від 26.08.2019 судом вбачається, що автомобіль д.н.з. НОМЕР_2 26.08.2019 о 19 годині 59 хвилин рухається зі швидкість 76 км/год. Однак, із фото не видно, де саме рухається автомобіль.

Із копії розстановки сил та засобів роти №1 батальйону УПП В Житомирській області ДПП з 20 години 00 хвилин 26.08.2019 до 08 години 00 хвилин 27.08.2019 судом встановлено, що відповідач здійснював патрулювання автодороги М-21, Р-18, Т-0614 «Бердичів».

Із копії Журналу обліку та повернення лазерних вимірювачів швидкості та записів з них судом встановлено, що відповідач отримав обладнання 30.08.2019.

Із копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13719, копії Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012, експертного висновку від 27.09.2018, копії інформації про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000771 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Положеннями пункту 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинні бути з`ясовані: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою. Протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.70, 73, 77, ч.1 та ч.3 ст.85, ст.153, якщо розмір штрафу не перевищую трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, ст.107, ч.3 ст.109, ст.ст.110, 115, ч.2 ч.3 ч.5 ст.116, ч.3 ст.116-2, ч.1 ч.3 ст.117, ст.ст.118, 119, 134, 135 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вимогами частини першої статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів, за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Судом встановлено, що автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 76 км/год. проте під час судового засідання не можливо було встановити, а також відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що саме позивач був за кермом зазначеного автомобіля, і даний автомобіль рухався із перевищенням швидкості у населеному пункті.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Чинним процесуальним законодавством встановлено вимоги, за умови дотримання яких докази є допустимими, при цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Окремими положеннями статей 94 та 79 КАС України визначено особливості використання як засобів доказування письмових доказів (копій та оригіналів), а також особливості їх подання до суду та учасникам справи.

Важливою вимогою використання копії письмового доказу як допустимого доказу у справі є її належне засвідчення та передчасне надсилання іншим учасникам справи.

Матеріалами справи підтверджено, що копії письмових доказів, не засвідчені в установленому законом порядку, а також у порушення вимог ч.9 ст.79 КАС України не надіслані позивачеві, що унеможливлює їх використання на підтвердження обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, оскільки суд не бере їх до уваги на виконання вимог ч.9 ст.79 КАС України.

Відповідно до ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, нормами процесуального законодавства тягар доказування наявності факту порушення позивачем Правил дорожнього руху покладається на відповідача - поліцейського Управління патрульної поліції в Житомирській області сержанта поліції Демянюк Дмитра Олександровича.

Доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення зазначено наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського.

Разом з тим, суд не приймає до уваги відеозапис з нагрудної камери поліцейського так як він не відображає відомостей про вчинення правопорушення позивачем, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, зокрема повідомлено, що буде винесено постанову, роз`яснення прав та порядок сплати штрафу, однак не видно кому саме роз`яснюються права, не видно точне місцезнаходження.

Також, суд не бере інші письмові докази долучені відповідачем до відзиву, так як дані докази не надіслані позивачеві, а тому на виконання вимог ч.9 ст.79 КАС України, суд не бере їх до уваги. Окрім того, дані докази не завірені належним чином, що є також порушенням чинного законодавства, і дані докази також не можуть братися до уваги.

До справи не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача, тобто не зафіксовано вчинення правопорушення належними доказами, не надано пояснення свідків, які могли бути очевидцями вчинення правопорушення. Будь-які докази про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП відсутні. Викладені обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, зазначеного у постанові відносно позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 12.4 Правил дорожнього руху не відбулось.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За визначенням, наведеним у статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що притягнення особи до адміністративної відповідальності здійснюється за умови повного з`ясування усіх обставин вчинення нею адміністративного правопорушення та виявлення причин, що спричинили його вчинення. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності не достатньо лише встановлення факту вчинення нею порушення, оскільки застосування передбачених нормами КУпАП заходів впливу, можливе лише за умови відсутності обставин, визначених статтями 17, 247 КУпАП та у разі, якщо вина особи повністю доведена належними та допустимими доказами.

Під час розгляду справи відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність його дій під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1458414 від 26.08.2019 відносно позивача.

Із врахуванням вище викладеного, а також того, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна бути обґрунтованою, тобто адміністративне стягнення повинно відповідати матеріалам справи про адміністративне правопорушення, а так як під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було достатніх підстав вважати де було скоєно дане правопорушення, відсутні пояснення свідків, які б підтвердили факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , суду не надані відповідачем належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення, а тому будь-яких доказів вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 не надано. У зв`язку із цим, у суду є підстави вважати, що ніякого правопорушення скоєно не було, тому суд приходить до висновку, що дана постанова винесена без додержання вимог законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

З наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимог ст.ст.7, 248, 249, 268, 280 КУпАП, чим порушено права та законні інтереси позивача як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і поновлення таких прав можливе шляхом визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Керуючись ст.2, 5, 7, 9, 72, 77, 79, 94, 122, 123, 205, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 38, 245, 247, 251, 288, 289, 293 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами Дорожнього руху України, і на підставі ст.55 Конституції України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції в Житомирській області сержанта поліції Демянюк Дмитра Олександровича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - протиправними.

Скасувати, як незаконну та упереджену, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1458414 винесену відносно ОСОБА_1 26.08.2019 за ст.122 ч.1 КУпАП та стягнення штрафу у сумі 225 гривень.

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду. У відповідності із частиною четвертою статті 286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пунктів 15, 15,5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Повний текс рішення складено 08 жовтня 2019 року.

Головуючий Т. В. Гаврилюк