Справа № 420/4536/19
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4536/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №203 про утримання надміру виплачених сум пенсії від 20.06.2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, утримані на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №203 про утримання надміру виплачених сум пенсії від 20.06.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначає, що 16.07.2019 року ним отримано рішення №203 про утримання надміру виплачених сум пенсій від 20.06.2019 року, в якому зазначається, що у період з 01.01.2004р. по 30.06.2019р., у зв`язку з наданням недостовірних даних заробітної плати сума переплати у розмірі 328409 грн. 73 коп. підлягає поверненню. Також, вказує позивач, у липні він отримав пенсію меншу за розміром та з утриманням з неї 20 відсотків.

У позові ОСОБА_1 звертає увагу на те, що у рішенні №203 від 20.06.2019р. зазначено, що у разі ненадходження від пенсіонера коштів протягом місяця з дня його повідомлення про прийняття цього рішення, здійснюватиметься утримання переплати у розмірі 20% пенсії щомісячно, починаючи з 01.07.2019 до повного погашення. Дата відправлення на поштовому конверті - 26.06.2019 року, а позивач з ним ознайомився 16.07.2019 року, тобто утримання з пенсії яку він отримав у липні місяці суперечить самому рішенню №203 від 20.06.2019 року.

Як зазначає позивач, з рішенням №203 від 20.06.2019 року органу Пенсійного фонду України про повернення виплачених сум пенсій він не згоден, вважає його протиправним, таким, що підлягає скасуванню, оскільки його боку не було надано недостовірних даних при призначенні пенсії.

Так, зазначає позивач, у грудні 2001 року він здобув право на отримання пенсії за віком, пенсійне посвідчення серія НОМЕР_1 отримав 30.01.2002 року, та продовжує працювати по цей час. У 2004 році позивач звернувся за перерахунком пенсії та надав необхідні документи, відповідно до п. 4 ст. 42 ЗУ № 1058-ІУ.

Як стверджує позивач, не існує факту призначення пенсії на підставі документів, що містять недостовірні данні. Це доводиться тим, що призначення пенсії ОСОБА_1 відбулось у 2001 році, перерахунок у 2004 році. Позивачем, на час вирішення питання про призначення пенсії, відповідно до статті 44 ЗУ № 1058-ІУ, відповідачу був наданий повний пакет документів. Відомості; що містились в документах, відповідачем не заперечувались. З цього часу, будь-яких зауважень щодо змісту документів, на підставі яких відбувалось призначення пенсії та ії перерахунок з боку органів ПФУ позивачу не пред`являлось. Будь-яких вимог про надання документів або уточнення даних, що в них містяться, з боку відповідача на адресу позивача не надходило.

У позові зазначено, що обов`язковою умовою утримання або стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ст.262 КАС України.

Вказаною ухвалою судом також встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи та зобов`язано відповідача надати до Одеського окружного адміністративного суду документи, які слугували підставою для прийняття рішення №203 від 20.06.2019 року та матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

27.08.2019 року (вх. №30627/19) від представника відповідача до суду надійшли витребувані судом докази.

27.08.2019 року (вх. №30628/19) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками, згідно переліку зазначеного у ньому.

У відзиві відповідач зазначає, що вимоги, викладені у позовній заяві Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

По-перше, вказано у відзиві, позивач перебуває на обліку в Управлінні та з 03.12.2001 отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія розрахована з урахуванням страхового стажу роботи 44 роки 2 дні та середньомісячній заробітній платі 209,24 грн., яка обчислена за період з 01.01.2000 по 31.12.2001 року. Розмір пенсії встановлено у розмірі з 03.12.2001 року - 177 грн. з 01.01.2002 року - 129 грн. 18.10.2004 року позивач звернувся до Управління з заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про перерахунок пенсії позивачем були надані документи, а саме: довідка від 04.09.2004 року № О/К видана БРК «Вадим» зазначеному підприємстві у період з 14.11.1993 року по 16.01.1999 роки за сумісництвом; довідка про заробітну плату від 04.09.2004 видана БРК « Вадим » за період роботи з 01.01.1994 року по 31.12.1998 роки; довідка про заробітну плату від 12.10.2004 № 762 видана Одеською національною морською академією за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 роки.

У відзиві вказано, що після розгляду заяви та на підставі наданих документів Управлінням 19.10.2004 було винесено Розпорядження 129150 про перерахунок пенсії. Пенсію було розраховано при страховому стажі 45 років 11 місяців 14 днів та середньомісячній заробітній платі 1184,98 грн., яка обчислена за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 року на підставі довідок виданих БРК „Вадим" та Одеською національною морською академією. Після проведеного перерахунку розмір пенсії склав 544,11 грн. З урахуванням наведеного, Управлінням розрахунки пенсії були проведені на підставі документів наданих позивачем та перерахунки пенсії проводились з урахуванням змін у законодавстві.

Як стверджує відповідач, 25.02.2011 управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси було направлено запит до БРК „Вадим" з проханням надати довідку про заробітну плату 01.01.1994 року по 31.12.1998 року, яка нараховувалась позивачу за час роботи на вказаному підприємстві. БРК „Вадим" на адресу управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси направлено відповідь на запит у якому повідомило, що позивач на вказаному підприємстві не працював.

У відзиві вказано, що у 2018 році на виконання листа ГУ ПФУ України в Одеській області від 28.05.2019 № 129150 згідно якого Управлінню було надане доручення провести інвентаризацію пенсійних справ, перевірці підлягала й пенсійна справа позивача. Після перевірки пенсійної справи позивача викликали сумніви й достовірність відомостей зазначених у довідці про заробітну плату виданої Одеською національною морською академією за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 роки. Управлінням 19.11.2018 № 12007/04 зроблено запит до відділу КПР № 1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Одеській області, щодо перевірки довідки про заробітну плату за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 роки у Одеській національній морській академії. Відділом КПР № 1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Одеській області було проведено зустрічну перевірку достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці «Про заробітну плату для обчислення пенсії» громадянина ОСОБА_1 у НУ «Одеська морська академія» в ході якої було складено акт № 13478 від 13.12.2018. За результатами перевірки було встановлено, що дані

довідки, на підставі якої обчислено пенсію позивача не співпадають з даними первинних документів. За наслідками встановлених фактів НУ «Одеська морська академія» видала нову довідку від 13.12.2018 № 897 про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 роки виданої на підставі первинних документів. Після отримання зазначених відомостей, з урахуванням акту перевірки від 13.12.2018 № 13478 та наявних документів у пенсійній справі, Розпорядженням від 28.05.2019 № 129150 пенсійна справа позивача приведена у відповідність на підставі достовірних відомостей про заробітну плату з 2004 року. Пенсію було розраховано при страховому стажі 45 років 11 місяців 14 днів та середньомісячній заробітній платі 391,95 грн. яка обчислена за період з 01.01.1994 по 31.03.1988 на підставі довідки виданої Одеською національною морською академією 13.12.2018 року.

Як зазначено у відзиві, рішенням Управління про утримання надміру виплачених сум пенсій, внаслідок зловживань з його боку від 20.06.2019 № 203 за період з 01.01.2004 по 30.06.2019 роки встановлена сума переплати 328409 грн. 73 коп., яка утримується шляхом щомісячного відрахування 20 відсотків розміру пенсії, що належить позивачу до виплати.

Відповідач зазначає, що норми чинного законодавства не містять обмеження строку за який пенсійна справа може бути приведена у відповідність внаслідок чого й стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат у періоді також не містить обмежень.

По-друге, вказано у відзиві, доводи позивача, що Рішення Управління № 203 про утримання надміру виплачених сум пенсій від 20,06.2019 неправомірне та підлягає скасуванню, Управління вважає непідтвердженими та необґрунтованими з оглядка наступне.

Так, спірне рішення винесене Управлінням на підставі ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в якій чітко зазначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути, повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду, розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

Аналізуючи зазначену статтю можна дійти висновку, що надміру виплачені суми пенсійних виплат внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду розмір відрахувань яких обчислюється з пенсії, що належить пенсіонерові до виплати. Тобто дана стаття передбачає дві передумови стягнення надміру виплачених сум пенсійних виплат на підставі рішення: це є зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Як стверджує відповідач, рішення Управління винесене внаслідок і зловживань з боку пенсіонера, і поданням страхувальником недостовірних відомостей. Вказаний Факт підтверджується тим, що позивач надаючи до Управління довідку про заробітну плату від 04.09.2004 видану БРК „Вадим" за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1988 роки з метою збільшення розміру його пенсійного забезпечення, надав довідку, яка не відповідає дійсності, оскільки позивачу був відомий той факт, що на вказаному підприємстві він не працював та й заробітна плата не могла бути нарахована, що підтверджується листом БРК „Вадим" та не відповідність заробітної плати підтверджується актом перевірки № 13478 від 13.12.2018.

Крім того, вказує Управління, позивач у своїй позовній заяві не спростовує фактів покладених в основу спірного Рішення та не доводить того факту, що він працював у БРК « Вадим » і що йому здійснювалось нарахування заробітної плати у розмірі вказаних у довідках наданих ним під час звернення до У правління з заявою про перерахунок пенсії.

03.09.2019 року від позивача надійшло клопотання про витребування у відповідача матеріалів його пенсійної справи.

03.09.2019 року (вх. №31509/19) від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено про необґрунтованість доводів ГУ ПФУ в Одеській області, які викладені у відзиві та про суперечливість даних, наведених у ньому.

16.09.2019 року (вх. №32960/19) від представника позивача до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

19.09.2019 року представник позивача ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить його підпис на вищевказаній заяві за вх. №32960/19

26.09.2019 року (вх. №35109/19) від представника позивача до суду надійшли доповнення до відповіді на відзив.

09.09.2019 року (вх. №32198/19) від представника відповідача надійшли заперечення, в яких, з посиланням на обставини раніше викладені у відзиві, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Станом на 04.10.2019 року інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З урахуванням положень ч.1 ст.120, ст.262 КАС України, зважаючи на те, що ухвалою суду від 05.08.2019 року судом відкрито провадження по справі, останнім днем для вирішення даної справи є 04.10.2019 року.

Отже, дана адміністративна справа вирішується судом 04.10.2019 року у межах строку, визначеного ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судам встановлено наступні факти та обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , 03.12.2001 року отримує пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсія розрахована з урахуванням страхового стажу роботи 44 роки 2 дні та середньомісячній заробітній платі 209,24 грн., яка обчислена за період з 01.01.2000 року по 31.12.2001 року.

Пенсію ОСОБА_1 встановлено у розмірі з 03.12.2001 - 117 грн. з 01.01.2002 - 129 грн. (а.с.123).

14 січні 2004 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, в якій зазначено, що підставою для такого перерахунку є збільшення стажу та заробітної плати. У заяві позивачем зазначено, що місцем роботи ОСОБА_1 є ОНМА (головний механік) (а.с.37). Вказана заява зареєстрована за №11.

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» з 01.01.2004 року розмір пенсії позивача після перерахунку склав 168,00 грн. (а.с.49).

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» з 01.08.2004 року розмір пенсії позивача після перерахунку склав 198,00 грн. (а.с.50).

Судом встановлено, що 18.10.2004 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, в якій зазначено, що підставою для такого перерахунку є збільшення заробітної плати. У заяві позивачем зазначено, що місцем роботи ОСОБА_1 є ОНМА (а.с.55). Вказана заява зареєстрована за №11.

Як стверджує відповідач, до заяви про перерахунок пенсії від 18.10.2004 року позивачем були надані документи, а саме: довідка від 04.09.2004 року № О/К видана БРК „Вадим", що на зазначеному підприємстві у період з 14.11.1993 по 16.01.1999 роки за сумісництвом працював ОСОБА_1 (а.с.56); довідка про заробітну плату від 04.09.2004 року видана БРК „ Вадим " за період роботи з 01.01.1994 року по 31.12.1998 роки (а.с.58); довідка про заробітну плату від 12.10.2004 року № 762 видана Одеською національною морською академією за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 роки (а.с.57).

Згідно розпорядження №129150 від 19.10.2004 року УПФУ в Суворовському районі було здійснено індивідуальний перерахунок пенсії позивача та її розмір з 01.01.2004 року склав 544,11 грн. (а.с.51). У вказаному розпорядженні зазначено, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 45 років 11 місяців 14 днів., середньомісячний заробіток 547,02 грн.(31.12.1998), заробіток з 01.01.2004 року - 1184,98 грн.

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії з 12.01.2005 року розмір пенсії позивача після перерахунку склав 610,51 грн. (а.с.60).

Відповідно до розпорядження про перерахунок пенсії відповідно до постанови №341 від 11.05.2005 року, з 01.03.2005 року розмір пенсії позивача після перерахунку склав 640,44 грн. (а.с.60).

Згідно розпорядження про перерахунок пенсії з 01.01.2006 року розмір пенсії позивача після перерахунку склав 647,24 грн. (а.с.62).

В подальшому, Управлінням розрахунки пенсії були проведені на підставі документів наданих позивачем та перерахунки пенсії проводились з урахуванням змін у законодавстві.

Як стверджує відповідач, 25.02.2011 року управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси було направлено запит до БРК « Вадим » з проханням надати довідку про заробітну плату з 01.01.1994 року по 31.12.1998 року, яка нараховувалась позивачу за час роботи на вказаному підприємстві.

В матеріалах пенсійної справи позивача міститься відповідь БРК «Вадим» на адресу управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, в якій зазначено, зокрема, що позивач на вказаному підприємстві не працював.

Як зазначає відповідач, у 2018 році на виконання листа ГУ ПФУ України в Одеській області від 28.05.2019 № 129150 згідно якого Управлінню було надане доручення провести інвентаризацію пенсійних справ, перевірці підлягала й пенсійна справа позивача та після перевірки пенсійної справи позивача викликали сумніви й достовірність відомостей зазначених у довідці про заробітну плату, виданої Одеською національною морською академією за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 роки.

Як стверджує відповідач та не заперечується позивачем, Управлінням 19.11.2018 № 12007/04 зроблено запит до відділу КПР № 1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Одеській області, щодо перевірки довідки про заробітну плату за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 роки у Одеській національній морській академії. Відділом КПР № 1 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю ГУ ПФУ в Одеській області було проведено зустрічну перевірку достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці «Про заробітну плату для обчислення пенсії» громадянина ОСОБА_1 у НУ «Одеська морська академія» в ході якої було складено акт № 13478 від 13.12.2018 року.

Згідно вказаного акту №13478 від 13.12.2018 року, за результатами перевірки було встановлено, що дані довідки, на підставі якої обчислено пенсію позивача не співпадають з даними первинних документів.

Як стверджує відповідач, за наслідками встановлених фактів НУ «Одеська морська академія» видала нову довідку від 13.12.2018 № 897 про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 роки виданої на підставі первинних документів.

Після отримання зазначених відомостей, за розпорядженням від 28.05.2019 № 129150 здійснено коригування показника середньої заробітної плати ОСОБА_1 .

Як вказує відповідач, вказаним розпорядженням, пенсійна справа позивача приведена у відповідність на підставі достовірних відомостей про заробітну плату з 2004 року.

Судом встановлено, що розпорядженням від 28.05.2019 № 129150 пенсію позивача було розраховано при страховому стажі 45 років 11 місяців 14 днів та середньомісячній заробітній платі 391,95 грн.

Як вказує відповідач, середньомісячна заробітна плата у розмірі 391,95 грн. обчислена за період з 01.01.1994 по 31.03.1988 на підставі довідки виданої Одеською національною морською академією 13.12.2018 року.

Судом встановлено, що 20.06.2019 року Начальником відділу з питань призначення та перерахунку пенсі №19 прийнято рішення №203 «Про утримання надміру виплачених сум пенсій» (а.с.9), згідно якого, розглянувши пенсійну справу і особистий рахунок 50, встановлено, що ОСОБА_1 одержує пенсію за віком у розмірі 3826,90 грн. в місяць, та що сума переплати 328409,73 грн. згідно із розпорядженням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №1, Управління застосування пенсійного законодавства, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області утворилась за період з 01.01.2004 року по 30.06.2019 року у зв`язку із наданням недостовірних даних заробітної плати та сума переплати підлягає поверненню.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №203 про утримання надміру виплачених сум пенсії від 20.06.2019 року протиправним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно з ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

При цьому, частиною 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

Аналіз наведених норм свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані управлінням Пенсійного фонду за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Суд бере до уваги, що наведеними нормами передбачено, що управління Пенсійного фонду мають беззаперечне право утримати зайво сплачені суми пенсії у випадку зловживань з боку пенсіонера.

При цьому, пенсіонери повинні відшкодувати дійсну шкоду, яку заподіяли у зв`язку з одержанням зайвих сум пенсії.

Пунктом 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що не підлягає поверненню, зокрема, безпідставно набуті пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених сум пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку скасування рішення суду, на підставі якого така пенсія була призначена.

Так, як встановлено відповідачем, згідно акту №13478 від 13.12.2018 року, за результатами перевірки було встановлено, що дані довідки, на підставі якої обчислено пенсію позивача не співпадають з даними первинних документів.

Відповідач зазначає, що в ході зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці «Про заробітну плату для обчислення пенсії» громадянина ОСОБА_1 у НУ «Одеська морська академія» встановлено, що дані довідки, на підставі якої обчислено пенсію позивача не співпадають з даними первинних документів.

При цьому НУ «Одеська морська академія» не заперечує факт видання довідки на підставі якої за заяво позивача ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсій у 2004 році.

Тобто, відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 допустив зловживання та зловживань і умисно подав довідку про заробітну плату від 12.10.2004 року № 762, видану Одеською національною морською академією за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 роки із недостовірними відомостями.

Щодо доводів відповідача про подачу позивачем разом із заявою про перерахунок пенсії від 18.10.2004 року №11 довідки від 04.09.2004 року № О/К виданої БРК „Вадим", що на зазначеному підприємстві у період з 14.11.1993 по 16.01.1999 роки за сумісництвом працював ОСОБА_1 (а.с.56) та довідки про заробітну плату від 04.09.2004 року видана БРК „ Вадим " за період роботи з 01.01.1994 року по 31.12.1998 роки (а.с.58), суд зазанчає наступне.

Суд зазначає, що процедура подання документів для оформлення пенсій визначається Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (далі -Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Так, в матеріалах пенсійної справи позивача відсутні докази, на підтвердження того, що саме позивачем було надані вказані довідки до пенсійного органу.

При цьому з вказаних довідок неможливо ідентифікувати, що вони видані позивачу, оскільки у них відсутні дані про дату та рік народження ОСОБА_1 , його ідентифікаційний код.

Положеннями ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як стверджує відповідач та встановлено судом ще у 2011 році органом пенсійного фонду отримано відповідь БРК « Вадим », в якій зазначено, зокрема, що позивач на вказаному підприємстві не працював.

При цьому, протягом більш як 7 років відповідач продовжив нараховувати та виплачувати позивачу пенсію виходячи з розміру, обчисленого на підставі вказаних документів.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 року "Рисовський проти України" зазначив, що ризик будь - якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Це є "гарантією стабільності суспільних відносин", яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов`язок виправити свої помилки.

Верховним судом у постанові від 13 червня 2019 року по справі №489/5805/16-а зроблено висновки, що оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Одночасно, суд зазначає, що відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідачем у встановленому законом порядку не доведено факт зловживань з боку позивача, його вини чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.

Таким чином на підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що за відсутності зловживань (недобросовісності) з боку пенсіонера, підстави для стягнення з пенсіонера надміру виплачених сум пенсії відсутні.

А відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №203 про утримання надміру виплачених сум пенсії від 20.06.2019 року протиправним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, утримані на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №203 про утримання надміру виплачених сум пенсії від 20.06.2019 року, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Разом з тим, враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність оскаржуваного рішення відповідача, суд висновує про необхідність зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, утримані на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №203 від 20.06.2019 року, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача.

При вирішенні даної адміністративної справи суд також враховує, що відповідно до положень ст.9 Конституції України, ст. 6 КАС України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пункту d Декларації про майбутнє Європейського суду з прав людини від 26.04.2011 р.: Установити і зробити передбачуваними для всіх сторін публічні правила стосовно застосування статті 41 Конвенції, включаючи рівень справедливого відшкодування, котрого слід очікувати за різних обставин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції №0.0..1 від 30.07.2019 року. позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 768,40 грн.

З урахуванням задоволення позовної заяви, суд доходить висновку, що судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №203 про утримання надміру виплачених сум пенсії від 20.06.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, утримані на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №203 від 20.06.2019 року, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Суддя С.М. Корой

.