Справа № 520/1009/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 р. Справа № 520/1009/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2019, суддя Супрун Ю.О., повний текст складено 03.06.19, по справі № 520/1009/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування наказу, податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Будцентр Витязь» звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо призначення документальної виїзної перевірки ТОВ «Будцентр Витязь», скасувати наказ про проведення документальної позапланової перевірки, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилався на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильність та неповноту дослідження доказів і невірне встановлення обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи судом.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судовим розглядом, 28.12.1018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області направлено ТОВ «Будцентр Витязь» запит № 54132/10/20-40-14-03-16 про надання пояснень (інформації та її документального підтвердження) щодо взаємовідносин з ТОВ «КІТ- ТРЕЙД» (податковий номер 39823463) за грудень 2015 року на суму 1623813,01 грн.

ТОВ «Будцентр Витязь» надано відповідь на зазначений запит 15.01.2019 року за № 16 із відповідними поясненнями.

В подальшому, Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято наказ № 492 від 23.01.2019 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Будцентр Витязь».

На підставі направлень від 24.01.2019 року № 590, від 24.01.2019 року № 591, виданих Головним управлінням ДФС у Харківській області, фахівцями податкового органу проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Будцентр Витязь» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» за період з 01.12.2015 року по 31.12.2016 року, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

Копію наказу про проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Будцентр Витязь» від 23.01.2019 року № 492 вручено особисто 24.01.2019 року директору ТОВ «Будцентр Витязь» ОСОБА_1 .

В подальшому перевіряючі були допущені до проведення перевірки, яка проведена з відома директора ТОВ «Будцентр Витязь» ОСОБА_1 , в присутності головного бухгалтера ОСОБА_2 .

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо проведення перевірки та наказом ГУ ДФС у Харківській області № 492 від 23.01.2019 року, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив, крім іншого, з того, що позивач не скористався своїм правом не допуску представників податкового органу до проведення перевірки, а тому відсутні підстави для визнання протиправними дій відповідача та скасування наказу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Натомість платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення виїзної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 Податкового кодексу України, шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При вирішенні питання про належний спосіб захисту порушеного права суду в кожному конкретному випадку необхідно виходити з того, що такий захист повинен найбільш повно відповідати меті (цілі), задля досягнення якої був направлений позов.

Аналогічний висновок щодо застосування вказаних норм права викладено в постанові Верховного Суду від 30.11.2018 року по справі № 804/1297/16.

Таким чином, наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 17.04.19 року по справі № 825/1439/17.

Отже, враховуючи, що ТОВ «Будцентр Витязь» допустив працівників Головного управління ДФС у Харківській області до проведення перевірки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 3 від 06.03.2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Будцентр Витязь» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» за період з 01.12.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складений акт від 08.02.2019 року № 4631/20-40-14-03-06/22633480, яким зафіксовано наступні порушення: п.п. 44.1 ст. 44, п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.54, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), з урахуванням, п. 5, п. 8 П(С)БО 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 р. № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за № 860/4153, з урахуванням п. 10, п. 11 П(С)БО 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248, занижено фінансовий результат до оподаткування за загальну суму 10372422,95 грн., в тому числі за півріччя 2016 року, що призвело до заниження податку на прибуток за півріччя 2016 року у розмірі 1867036,14 грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення - рішення № 3 від 06.03.2019 року про збільшення ТОВ «Будцентр Витязь» суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств (код платежу 11021000) на загальну суму 1826790 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 1461432 грн., за штрафними санкціями (штрафами) 365358 грн.

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, оскаржив його в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині суд першої інстанції виходив з відсутності факту реального здійснення операцій з постачання робіт та послуг від ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» на адресу ТОВ «Будцентр Витязь».

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За правилами п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до 44.1 ст. 44 ПК України, платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Судовим розглядом встановлено, що у перевіряємий період ТОВ «Будцентр Витязь» мало господарські відносини із ТОВ «КІТ-ТРЕЙД».

Так, між ТОВ «Будцентр Витязь» та ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» укладено договір підряду № 08/12/15-Ш4-2 від 08.12.2015 року по об`єкту: «Облаштування українсько-російського державного кордону (шифр 388-21-15-4)», згідно з яким субпідрядник (ТОВ «КІТ-ТРЕЙД) на свій ризик, власними та/або залученими силами та засобами, відповідно до робочого проекту, з високою якістю, зобов`язується виконати роботи з облаштування українсько-російського державного кордону, а Генпідрядник (ТОВ «Будцентр Витязь») зобов`язується прийняти якісно виконані роботи та вчасно оплатити їх (п. 1.1 договору).

Згідно зазначено договору об`єктом будівництва було: «облаштування українсько-російського державного кордону (шифр 388-21-15-40», далі - об`єкт. Найменування робіт, які виконує Підрядник: будівельно-монтажні роботи з облаштування українсько-російського державного кордону (п. 1.2 договору).

Підрядник повинен виконати передбачені цим Договором роботи, якість яких повинна відповідати ДСТУ та Державним будівельним нормам України, вимогам що ставляться на момент передачі їх Генпідряднику (п. 2.1 договору).

Роботи будуть виконуватись відповідно до графіку виконання етапів робіт (додаток 2) з урахуванням плану фінансування (додаток 3).

Відповідно до умов договору № 08/12/15-Ш4-2 від 08.12.2015 року зазначено, що договірна ціна робіт приблизна (динамічна) та є невід`ємною частиною Договору, за яку Підрядник згоден виконати доручені за цим Договором роботи. Договірна ціна визначена на підставі відомості робіт та матеріалів, скоригованої проектно-кошторисної документації і становить 15950000,0 грн., в тому числі ПДВ - 2658333,33 грн.. (додаток 1) (п. 4.1. договору).

Генпідрядник забезпечує безперервне фінансування виконаних робіт згідно з планом фінансування, який є невід`ємною частиною Договору при надходженні коштів від Замовника будівництва (1 окремий відділ капітального будівництва Державної прикордонної служби України) (додаток 3) (п. 5.1 договору).

Розрахунки з Підрядником за виконані роботи провадяться у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Підрядника, проміжними платежами в міру виконання робіт за закінчені етапи робіт згідно з графіком виконання етапів робіт (додаток 2).

Оплата здійснюється за підписаним Підрядником та поданим Генпідряднику рахунком після підписання Генпідрядником акта форми КБ-2в та довідки форми КБ-3 з розрахунками та виконавчою документацією протягом 10 робочих днів з моменту отримання Генпідрядником коштів від Замовника будівництва (п.5.2 договору).

Після підписання договору Генпідрядник може перерахувати Підряднику аванс, розмір якого не може перевищувати 30% вартості річного обсягу робіт, але не більше 1 мільйона гривень при надходженні коштів від Замовника будівництва (п.5.9 договору).

Погашення одержаного авансу здійснюється Підрядником шляхом виконання робіт та подання доплати Генпідряднику актів виконаних підрядних робіт форми КБ-2в, довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3 протягом двох місяців з часу його отримання (п.5.11 договору).

Підрядник сплачує Генпідряднику послуги генпідряду у розмірі 1,5 (півтора) відсотки від виконаних робіт, що підтверджується довідками форми КБ-3 (п.5.12 договору).

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначені проектною документацією. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі будівництва у разі внесення змін до проектної документації у порядку, зазначеному у п. 53 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року № 668 (п.6.1 договору).

Здавання та приймання робіт після закінчення їх виконання здійснюється відповідно до чинного законодавства і оформлюється довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3, актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в. (п. 6.8.1 договору).

Після закінчення фактично виконаного етапу робіт Підрядник готує форму КБ-2в у трьох примірниках, з усіма додатками, з двома комплектами виконавчої документації та документами, які підтверджують фактичні на матеріали та обладнання (завірені головним бухгалтером Підрядника), а саме: копії накладних на придбання матеріальних ресурсів з оригіналами, які повертаються; документи, які підтверджують ціни на машини і механізми; документи, які підтверджують витрати на відрядження та інші витрати.

Підрядник листом викликає на об`єкт уповноваженого представника Генпідрядника та здає йому обсяги виконаних робіт, не пізніше 20 числа звітного місяця. Уповноважений представник Генпідрядника перевіряє акти виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), а саме:

- відповідність актів виконаних будівельних робіт до фактично виконаних обсягів робіт;

- відповідність актів виконаних будівельних робіт до зазначених обсягів робіт у договірній ціні (додаток 1);

- наявність виконавчої документації та відповідність її згідно актів виконаних будівельних робіт;

- відповідність актів виконаних будівельних робіт якісним характеристикам проектної документації, Державним стандартам та іншим нормативним документам з будівництва. Після перевірки актів виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) уповноважений представник Генпідрядника засвідчує їх підписом (п. 6.8.4 договору).

Виконані Підрядником роботи Генпідрядник приймає шляхом перевірки та підписання акта приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в). У подальшому Підрядник надає Генпідряднику довідку форми КБ-3 разом з актом форми КБ-2в в трьох примірниках на паперовому носії та в одному примірнику на магнітному носії в програмному комплексі АВК-5 або ІВК, підписані уповноваженим представником Генпідрядника, разом з рахунком на оплату та двома комплектами виконавчої документації з підтверджувальними документами (п. 6.8.5 договору).

Без виконавчої документації виконана робота у Підрядника Генпідрядником не приймається, (п.15.2 договору).

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано акти здачі-приймання виконаних робіт б/н від 31.12.2015 на суму 2286,35 грн., б/н від 31.12.2015 на суму 12279,24 грн., б/н від 31.12.2015 на суму 2880,35 грн., б/н від 31.12.2015 на суму 6289,37 грн., б/н від 31.12.2015 на суму 1475,64 грн., б/н від 31.12.2015 на суму 9850, 35 грн., б/н від 31.12.2015 на суму 175418,47 грн.; довідки про вартість будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-3) за грудень 2015 року № 1 на суму 98375,71 грн.; № 2 на суму 419291,29 грн.; № 3 на суму 192023,11 грн.; № 4 на суму 816616,28 грн.; № 5 на суму 152423,10 грн.; № 6 на суму 656689,87 грн.; № 7 на суму 11694564,64 грн.

Також, у ході судового розгляду справи досліджено акти приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-3) (підсумкові відомості ресурсів, відомості витрачених ресурсів витрат замовника, розрахунки загальновиробничих витрат до Актів КБ-2В) за грудень 2015 року № 1 на суму 98375,71 грн.; № 2 на суму 419291,29 грн.; № 3 на суму 192023,11 грн.; № 4 на суму 816616,28 грн.; № 5 на суму 152423,1 грн.; № 6 на суму 656689,87 грн.; № 7 на суму 11694564,64 грн.

Крім того, між позивачем та ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» за травень 2016 року складено акти (коригування) приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, акти приймання- передачі матеріальних цінностей згідно яких уповноважені представник Підрядника ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» та Замовника ТОВ «Будцентр Витязь» передали матеріальні цінності (щебень ф 40-70, геотекстиль, отсев гранитній фр.0-20).

На підтвердження здійснення розвантажувально-навантажувальних робіт контрагентом Позивача ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» складено акти надання послуг з розшифровками вартості розвантажувально-навантажувальних робіт.

На підтвердження сплати сум податку на додану вартість у складі вартості робіт за даним договором ТОВ «Будцентр Витязь» отримано від ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» податкову накладну №58 від 14.12.2015 на суму 9742878,08 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 1623813,01 грн., податкову накладну №58 від 31.12.2015 на суму 1475,64 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 245,94 грн., податкову накладну №57 від 31.12.2015 на суму 6289,37 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 1048,23 грн., податкову накладну № 58 від 31.12.2015 на суму 2880,35 грн, у т.ч. ПДВ у сумі 480,06 грн., податкову накладну №59 від 31.12.2015 на суму на суму 12279,24 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 2046,54 грн., податкову накладну №60 від 31.12.2015 на суму 2286,35 грн.в т.ч. ПДВ у сумі 381,06 грн., податкову накладну №61 від 31.12.2015 на суму 9850,34 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 1641,72 грн., податкову накладну № 62 від 31.12.2015 на суму 175418,47 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 29236,41 грн.

Станом на 01.12.2015 року по рахунку 631 заборгованість по взаєморозрахункам ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» та ТОВ «Будцентр Витязь» відсутня.

Станом на 31.12.2016 року по рахунку 631 кредиторська заборгованість по взаєморозрахункам ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» та ТОВ «Будцентр Витязь» складає 2042878,09 грн.

Фактична оплата ТОВ «Будцентр Витязь» здійснена шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «КІТ- ТРЕЙД» грошових коштів, про що надано платіжні доручення: № 1280 від 17.12.2015 на суму 950000 грн., №1338 від 24.12.2015 на суму 2000000 грн., № 1379 від 29.12.2015 на суму 1700000 грн., № 1448 від 19.01.2016 на суму 700000 грн., №1628 від 18.02.2016 на суму 700000 грн., №1697 від 01.03.2016 на суму 300000 грн., №1746 від 11.03.2016 на суму 200000 грн., №1750 від 14.02.2016 на суму 400000 грн., №1779 від 21.03.2016 на суму 300000 грн., №1838 від 05.04.2016 на суму 250000 грн., №1838 від 05.04.2016 на суму 250000 грн., №1870 від 12.04.2016 на суму 200000 грн.

Доводи податкового органу щодо ненадання позивачем окремих документів та помилки в їх оформленні колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Так, особливості правового регулювання договору будівельного підряду визначені положеннями Цивільного кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

У той же час, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 року № 293 з метою удосконалення нормативної бази у будівельному комплексі України, на підставі рішення науково-технічної ради Мінрегіону України від 13.12.2012 року № 206 та на виконання Програми перегляду державних будівельних норм і правил на період до 2015 року, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 471, прийнято національний стандарт ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

Зазначений стандарт установлює основні правила з визначення вартості нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту та технічного переоснащення будинків, будівель і споруд будь-якого призначення, їх комплексів, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, а також реставрації пам`яток архітектури та містобудування (далі - будівництво).

Цей стандарт носить обов`язковий характер при визначенні вартості будівництва об`єктів, що споруджуються за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії.

Застосування даного стандарту обумовлюється договором.

Пункт 6.4 вказаного стандарту містить правила визначення вартості виконаних робіт та витрат, зокрема, при визначенні вартості виконаних обсягів робіт і проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єктах будівництва, зведення яких здійснюється за рахунок державних коштів, застосовуються примірні форми первинних облікових документів «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (примірна форма № КБ-2в) і «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (примірна форма № КБ-3), які наведено у додатку Ф та додатку У.

З огляду на викладене, із урахуванням положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зазначає, що у взаємовідносинах, що склались між ТОВ «Будцентр Витязь» та ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» на підставі договору будівельного підряду, саме акт приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в є тим первинним документом, що фіксує факт здійснення таких господарських операцій та дає підстави платнику податків для ведення бухгалтерського обліку та подальшого формування відповідних податкових зобов`язань.

Крім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що сторонами договірних відносин акти форми № КБ-2в складені, позивачем надані суду та досліджені, встановлена їх відповідність вимогам до первинних документів.

Таким чином, первинні документи, якими позивач доводить здійснення господарських операцій з вказаним контрагентом, оформлені належним чином, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

При цьому, стосовно посилань податкового органу на відсутність певних первинних документів, мали бути складені в процесі виконання умов договору підряду № 08/12/15-Ш4-2 від 08.12.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» в порушення п. 15.1. та п. 15.2. договору підряду № 08/12/15-Ш4-2 від 08.12.2015 року стосовно передачі ТОВ «Будцентр Витязь» повного обсягу виконавчої документації не надано загальні журнали робіт і проміжного приймання, акти на закриття прихованих робіт про закріплення траси в межах робіт; створення геодезичної розбивочної основи в межах робіт; корчування пнів в межах робіт; оборотну засипку ям в межах робіт; видалення родючого шару ґрунту в межах робіт глибиною 100-200 мм; улаштування дорожнього корита в межах робіт шириною 6 м, глибиною 100 мм; ущільнення земляного полотна в межах робіт шириною улаштування основи з геотекстилю в межах робіт шириною 6 м; улаштування щебеневої основи в межах робіт; улаштування і ущільнення шарів дорожнього одягу в межах робіт; улаштування щебеневої основи в межах робіт за договором підряду №08/12/15-1114-2 по об`єкту будівництва: «Облаштування українсько-російського державного кордону (шифр 388-21-15-4)».

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до Господарського суду м. Києва із відповідним позовом про спонукання вчинити дії.

За наслідками розгляду справи № 910/23052/16 рішенням Господарського суду м. Києва від 01.02.2017 року позовні вимоги ТОВ «Будцентр Витязь» задоволено у повному обсязі, вирішено спонукати ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» вчинити певні дії щодо передачі позивачу зазначеного вище переліку первинної документації.

Таким чином, в рамках справи № 910/23052/16 Господарським судом м. Києва встановлений факт недотримання ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» умов договору № 08/12/15-Ш4-2 від 08.12.2015 року, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості надати повний перелік первинної документації, визначеної умовами договору будівельного підряду.

З приводу вказаного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ненадання контрагентом повного обсягу виконавчої документації свідчить про невиконання у повному обсязі умов договору підряду № 08/12/15-Ш4-2 від 08.12.2015 року, що не вплинуло на фактичний рух та зміну активів платника податків, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Отже, такі обставини не є підставою для висновку про порушення ТОВ «Будцентр Витязь» норм податкового законодавства, оскільки вимог щодо обов`язкової наявності такої документації у позивача законодавством не передбачено.

Тим більше, як встановлено судовим розглядом, позивач вчиняв дії щодо спонукання контрагента до дотримання всіх умов договору, зокрема й у судовому порядку.

Роботи, які обумовлені договором № 08/12/15-Ш4-2 від 08.12.2015 року, виконані у повному обсязі та документально підтверджені, що обгрунтовується, крім іншого, висновком експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № 5776 від 11.07.2018 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи (т. 3 а.с. 84-135)

При цьому, колегією суддів не приймається до уваги висновок експерта № 89/7 від 05.08.2019 року Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз, складений за наслідками проведення судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000477, оскільки поставлені на вирішення експерта питання в рамках даної експертизи передбачають умову встановлення досудовим рослідуванням фіктивності ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» та відсутності проведення реальних господарських операцій із ТОВ «Будцентр Витязь».

Однак, такі обставини не встановлено, з огляду на що висновки такої еспертизи не можуть бути застосовані при вирішенні даної справи.

Також, судом апеляційної інстанції досліджені акти форми КБ-3 та КБ-2в з відповідними додатками, які були прийняті та підписані Державною прикордонною службою України 1 окремим відділом капітального будівництва, що вказують на передачу у повному обсязі виконаних робіт кінцевому замовнику.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо наявності податкової інформації по контрагенту позивача як доказу "безтоварності" господарських операцій.

Так, за податковою інформацією Головного управління ДФС у м. Києві та листа Національного антикорупційного бюро України від 06.12.2018 року № 0421-186/45242, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000477 від 11.06.2015 року (є виділеним кримінальним провадженням з кримінального провадження № 0000870 від 29.03.2016 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 ч. 2 КК України, під час здійснення якого встановлено фіктивність ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» та відсутність проведення реальних господарських операцій у 2015 році між ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» (39823463) та ТОВ «Будцентр Витязь» (22633480), що розцінено податковим органом як достатній доказ відсутності факту реального здійснення операцій з постачання даних робіт та послуг від ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» на адресу ТОВ «Будцентр Витязь» на всіх етапах їх руху.

Також, у зв`язку з наведеним директору ТОВ «Будцентр Витязь» ОСОБА_1 , директору ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» ОСОБА_3 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191 ч. 5, 366 ч, 1. 205-1 ч. 2 205 ч. 2 КК країни.

Однак, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Посилання податкового органу на наявність кримінальних проваджень відносно ТОВ «КІТ-ТРЕЙД», оголошення підозр у скоєнні кримінального правопорушення ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» та ТОВ «Будцентр Витязь» є безпідставним, оскільки по господарських операціях позивача та його контрагента не встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, наявності протиправного умислу на укладення правочинів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а, отже, віднесення їх до категорії нікчемних та таких, що не спрямовані на настання реальних наслідків є помилковим.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 27.03.2018 року у справі №816/809/17, сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Отже, на час розгляду справи відповідачем до матеріалів справи не надано копію вироку за результатами досудового розслідування № 0000477 від 11.06.2015 року (є виділеним кримінальним провадженням з кримінального провадження № 0000870 від 29.03.2016 року) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 ч. 2 КК України.

Крім того, доводи апелянта щодо відсутності у контрагента позивача необхідних трудових та інших ресурсів є необґрунтованими, оскільки зазначене не виключає можливості реального виконання господарської операції, враховуючи, що залучення ресурсів, у тому числі працівників, є можливим за договорами цивільно-правового характеру.

Також, доводи відповідача стосовно недоведення позивачем економічної доцільності вибору контрагенту - ТОВ «КІТ-ТРЕЙД», колегією суддів не приймаються з огляду на наступне.

Так, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 Господарського кодексу України). Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Зі змісту абзаців 3 частини першої статті 6, частини першої статті 43 Господарського кодексу України вбачається, що свобода підприємницької діяльності, у розумінні якої підприємства мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, є загальним принципом господарювання.

Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України, з урахуванням положень статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, при здійсненні господарської діяльності, керуючись принципами свободи підприємницької діяльності, суб`єкти господарювання самостійно здійснюють свою підприємницьку діяльність і з цією метою визначають власні комерційний розрахунок та комерційний ризик, залучають матеріально-технічні, фінансові та інші види ресурсів, використання яких не обмежено законом, вільно укладають договори, не заборонені законом, самостійно обирають контрагентів.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.01.2019 року по справі № 806/1755/14 (адміністративне провадження № К/9901/2450/18).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 77 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом апеляційної інстанції досліджено первинні документи, які згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, є підставою для податкового обліку та встановлено, що останні містять відомості, які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентом, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування своїх податкових зобов`язань.

Доказів недобросовісності платника (позивача у справі), а також того, що відомості, які містяться у поданих ним документах неповні, недостовірні та (або) суперечливі, відповідачем не надано.

Твердження контролюючого органу та суду першої інстанції про відсутність факту реальності господарських операцій позивача з контрагентом спростовані наявними доказами в матеріалах справи, зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем та його контрагентом у ході господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суму задекларованого позивачем податку, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.

Отже, господарські операції між позивачем та ТОВ «КІТ-ТРЕЙД» фактично мали реальний характер, оформлені не лише документально, а й спрямовані на реальне настання правових наслідків, а тому висновки викладені відповідачем в акті перевірки є необґрунтованими.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до частини першоїст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 3 від 06.03.2019 року є неправомірним, підлягає скасуванню, а позов в цій частині - задоволенню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно ст. 317 КАС України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позову ТОВ «Будцентр Витязь».

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позову в частині оскарження правомірності податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 3 від 06.03.2019 року до суду першої інстанції - 19210 грн. та апеляційної скарги - 28815 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1537 від 14.03.2019 року, № 1925 від 19.06.2019 року (т. 2 а. с. 15, т. 4 а. с. 15).

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду позов в цій частині задоволено, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 48025 грн. (19210 грн + 28815 грн).

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" - задовольнити частково

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 по справі № 520/1009/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 3 від 06.03.2019 року.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 року по справі № 520/1009/19 - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов`язаннями Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" витрати по сплаті судового збору у розмірі 48025 (сорок вісім тисяч двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 07.10.19.