Справа № 340/2146/19
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Кропивницький справа № 340/2146/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу

за позовомОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_1)
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м.Кропивницький, вул. Соборна, 7-а, код ЄДРПОУ - 20632802)
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:

1) визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 незаконними;

2) зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області поновити, перерахувати та сплатити пенсію за віком ОСОБА_1 з 01.05.2019 року.

ІІ. виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії ГУ ПФУ в Кіровоградській області щодо зупинення виплати пенсії є незаконним, отже, відповідач має сплатити нараховану, але невиплачені суми пенсії за віком, починаючи з 01.05.2019 року - з моменту зупинення її виплати.

У встановлений судом строк відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.30-31), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та зазначив, що якщо суми пенсії одержуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, орган Пенсійного фонду України щороку забезпечує ідентифікацію та верифікацію особи шляхом обов'язкового пред'явлення одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з'ясування місця її проживання. Позивачем особисто не подано до управління заяви встановленого зразка та не надано відповідного документа, а тому, у поновлені виплати пенсії було відмовлено.

02.10.2019 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив відповідно до якого, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, та зазначає, що на виконання вимог закону позивачем до управління подано заяву, завірену штампом апостиль, що виключає подання до управління інших документів (а.с.61-62).

ІІІ. Заяв (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного від 02.09.2019 року судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Додаткових заяв чи клопотань до суду подано не було.

У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності, та згідно ст.ст.257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Клопотань позивача та представника відповідача про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, судом встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з травня 1982 року по 01 листопада 1998 року перебував на обліку та отримував пенсію за віком на пільгових умовах (Список 1) у м. Світловодську Кіровоградської області.(а.с.35 зворот).

З 01 листопада 1998 року виплата пенсії позивачеві припинена за його заявою, у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю.

16 жовтня 2015 року ОСОБА_1 направив до Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області заяву про поновлення виплати раніше призначеної йому пенсії.

Однак відповідач, розглянувши звернення позивача, листом № 7544/02-32 від 09 листопада 2015 року повідомив його про відсутність підстав для поновлення виплати раніше призначеної пенсії. Свої доводи ґрунтував на тому, що відповідно до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується за місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України. Згідно п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 22-1 від 25 листопада 2005 року, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок (поновлення) пенсії подається заявником до органу, що призначає пенсію , за місцем проживання (реєстрації).Також зазначав, що пунктом 1 ст. 49 та ст. 51 Закону визначено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. 28 вересня 2012 року Угода між Україною та Державою Ізраїль про соціальне забезпечення, що регулює питання пенсійного забезпечення громадян, які виїхали проживати до Держави Ізраїль підписана, проте не ратифікована Верховною Радою України, тому підстав для задоволення вимог заявника немає.

Наведені вище обставини встановлені постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року у справі №401/320/16-а, що набрала законної сили (а.с.14-16).

Отже, постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.03.2016 року у справі №401/320/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з 27 жовтня 201 5 року, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В травні 2019 року представник позивача, який отримує пенсію в банку за довіреністю, грошові кошти не отримав.

На звернення представника до Світловодського відділу обслуговування громадян, була надана усна відповідь, що виплата пенсії була зупинена, за роз'ясненнями необхідно звернутися до ГУ ПФУ в Кіровоградській області або до Пенсійного фонду України.

Представник позивача звернувся до Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України та листом №17198/02/22 від 06.06.2019 року (а.с.12-13), надано роз'яснення, що пунктом 2 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV передбачено, що пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Згідно пункту 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 заява про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі - Порядок 1596), визначено, що якщо суми пенсії одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов'язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду згідно з вимогами, визначеними в пункті № 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду припиняє перерахування пенсії на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв'язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Крім того, пунктом 17 Порядку 1596 передбачено якщо суми пенсії одержуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, орган Пенсійного фонду щороку забезпечує ідентифікацію та верифікацію особи шляхом обов'язкового пред'явлення одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з'ясування місця її проживання.

Якщо ідентифікація та верифікація особи не відбулася протягом року, орган Пенсійного фонду припиняє перерахування пенсії на поточний рахунок У визначену одержувачем установ уповноваженого банку і проводить виплату через національного оператора поштового зв'язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в у встановленому порядку.

Для пенсіонерів, які не проживають в Україні, за відсутності місця проживання в населеному пункті у межах України, отримання пенсії через національного оператора поштового зв'язку є неможливим.

З метою поновлення виплати пенсії за віком, позивач звернувся до нотаріуса в м. Акко, Ізраїль для ідентифікації його особи і посвідчення підпису на заяві про поновлення виплати пенсії за віком (а.с.10-11).

Вказана заява завірена штампом «Апостиль», яким засвідчуються справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ.

Заява була скерована на адресу Світловодського відділу обслуговування громадян (а.с.8).

Листом №15311/04-05 від 13.08.2019 року відповідач, посилаючись на п. 2 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. п.16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 та 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 відмовив позивачу у поновленні пенсії за віком. ТА зазначив, що надані документі не відповідають вимогам чинного законодавства, термін дії закордонного паспорту громадянина України ОСОБА_1 закінчився у вересні 2008 року (а.с.9).

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст.46 Конституції України).

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст. 25 Конституції України).

Відповідно до приписів ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Вказаною нормою зазначені необхідні передумови для призначення пенсії. Вимога обов`язкового проживання на території України для призначення пенсії не встановлена.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

У разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 51 цього Закону).

Конституційний Суд України в рішенні від 07.10.2009 р. № 25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір. Зазначені положення Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

В пункті 3.3 рішення зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішення у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ дійшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в України, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою: статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У зазначених вище правових позиціях ставилось питання щодо перерахунку пенсій особам, які проживають за межами України. Проте, суд вважає, що як перерахунок так і призначення/поновлення пенсії не може ставитись в залежність від місця проживання громадянина, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії з підстав, викладених у листах №118989-18 від 20.06.2018 року та №1145/03.20-26 є протиправною, суперечить висновкам Конституційного Суду України та Європейському суду з прав людини, викладеним у рішенні у справі «Пічкур проти України».

Аналогічна правова позиція викладена в зразковій справі Верховного суду України №805/402/18-а.

Таким чином, пенсії, призначені до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Цим Законом не передбачена така підстава для припинення пенсії, як перебування пенсіонера за кордоном, оскільки п.2 ч.1 ст.49 цього закону, який містив такі підстави для припинення пенсії, Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 визнано неконституційним.

Відтак, у відповідача немає правових підстав не поновлювати пенсію позивачу.

Частиною 2 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що поновлення виплати пенсії здійснюється рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Відповідно до п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Отже, вказаним пунктом надана можливість звернення до пенсійного фонду з заявою про поновлення виплати пенсії законним представником пенсіонера.

Судом встановлено, що заява позивача про поновлення пенсії повністю відповідає формі, яка встановлена додатком 2 Порядку №22-1, підпис заявника на заяві було посвідчено належним чином печаткою апостиль відповідно до Гаазької конвенції, ратифікованою Україною 23.12.2003 року.

Крім того, постановою Світловодського міськрайонного суду від 10.03.2016 року у справі №401/320/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області про поновлення, перерахунок та виплату пенсії, адміністративний позов задоволено частково, а саме: зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, нарахування та виплату пенсії за віком, починаючи з 27 жовтня 201 5 року.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Тобто, рішенням Світловодського міськрайонного суду від 10.03.2016 року у справі №401/320/16-а вже встановлено порушене право позивача на отримання пенсії за віком з 27.10.2015 року.

Відтак, судом не встановлено порушень чинного законодавства під час звернення позивача через законного представника до органу пенсійного фонду з заявою про поновлення пенсії, яку останній не отримує з травня 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи містяться докази щодо понесення ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. (а.с.2).

Отже, відшкодуванню підлягають витрати понесені ОСОБА_1 у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1).

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) поновити, перерахувати та сплатити пенсію за віком ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) з 01 травня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук