Справа № 280/952/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Справа № 280/952/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107) про скасування податкової вимоги та рішення,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач або ФОП ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач або ГУ ДФС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд: скасувати, прийняті до позивача, податкові рішення відповідача, а саме: податкову вимогу № від 01.12.2018 про стягнення Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ), на суму 112958,49 грн та рішення № від 10.12.2018 про застосування суми штрафних санкцій за несвоєчасність нарахування ЄСВ на суму 17380,63 грн, а всього на загальну суму 130339,12 грн, як протиправні та незаконні.

Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що перевіряючими відповідача не вірно визначені витрати на виробництво продукції (гофраящики) оскільки, перевірка проводилась за період з січня 2016 року по грудень 2017 року і в цей час мало місце подорожчання придбаних складових сировини. Перевіркою розраховано калькуляції вартості гофрокартону та інших складових на реалізовану продукцію в розмірі 4,02 грн на одиницю товару, але така собівартість була станом на 19 січня 2016 року. В подальшому закупочної ціна на гофрокартону та інші складові продукції, яку виробляє позивач, значно зріс. В зв`язку з чим вважає, що висновки Акту перевірки не відповідають дійсності, а оскаржувані рішення та вимога винесені безпідставно та необґрунтовано.

Ухвалою від 11.03.2019 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

29.03.2019 до суду надійшла заява позивача на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 02.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження, судове засіданні призначено на 06.05.2019.

09.04.2019 від позивача до суду надійшов адміністративний позов зі збільшеними позовними вимогами, відповідно до якого позивач просить: скасувати прийняті до позивача податкові рішення відповідача, а саме: податкову вимогу № від 10.12.2018 про стягнення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) на суму 112958,49 грн.; рішення № від 10.12.2018 про застосування суми штрафних санкцій за несвоєчасність нарахування ЄСВ на суму 17380,63 грн.; №003921305 від 10.12.2018 про стягнення податку на додану вартість в сумі 35221 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 8805,25 грн., на загальну суму 44026,25 грн.; № від 10.12.2018 про стягнення податку з доходів фізичних осіб в сумі 92420,58 грн. та штрафних (фінансових) санкцій на суму 46210,30 грн., на загальну суму 138630,88 грн.; № від 10.12.2018 про стягнення військового збору на суму 7701,72 грн та суми штрафних санкцій 1925,43 грн., на загальну суму 9627,15 грн.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позов зі збільшеними позовними вимогами (вх.№16299 від 23.04.2019), в якому зазначив, що перевіркою повноти визначення доходу, отриманого від провадження діяльності, відображеного в податкових деклараціях, на підставі документів, наданих до перевірки (книги обліку доходів та витрат, банківських виписок, чеків тощо) встановлено заниження суми оподатковуваного доходу за 2016 рік у загальній сумі 4660,88 грн Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи, з документально підтвердженими витратами на підставі наданих первинних документів, а саме: договорів, видаткових накладних, актів наданих послуг, інформації про наявність залишків товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ), встановлено завищення витрат підприємцем на загальну суму 637928,50 грн, у тому числі за 2016 рік на 219576,50 грн та за 2017 року на 418352,00 грн. Згідно наданих до перевірки первинних документів, накладних, калькуляцій встановлено, що протягом періоду, що перевірявся, ФОП ОСОБА_1 було фактично використано для виробництва тари з гофрокартону на загальну суму 4893742,50 грн, у тому числі за 2016 рік на суму 2959910,50 грн та за 2017 рік на суму 1933832,00 грн. Підприємцем відображено у податковій звітності вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2016 рік в сумі 3179487,00 грн, за 2017 рік в сумі 2353184,00 грн. Таким чином в порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 безпідставно завищено суму витрат на придбання ТМЦ, що реалізовані або використані у виробництві продукції на загальну суму 637928,50 грн, у тому числі за 2016 рік на суму 219576,50 грн, за 2017 рік на суму 418352,00 гривень. Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 пп. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177, пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого оподатковуваного доходу на суму 642589,38 грн, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 115666,09 грн. та військового збору на 9638,84 гривень. Вищезазначені господарські операції мали вплив на формування показників з податку на додану вартість (ПДВ). Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період, що перевірявся, на підставі наданих до перевірки документів, не можливо документально підтвердити використання в господарській діяльності гофрокартону, фарби, стрічки, проволоки в сумі ПДВ 127590 грн. Перевіркою повноти нарахування ПДВ встановлено його заниження на загальну суму 77063 грн за рахунок включення сум з ПДВ придбаних ТМЦ, які документально не підтверджені та по яким не має можливості встановити зв`язок з господарською діяльністю підприємця. В зв`язку з чим вважає, що оскаржувані рішення прийняті законно та обґрунтовано, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

06.05.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№17887) з додатковим обґрунтуванням позовних вимог.

Ухвалою від 06.05.2019, у зв`язку зі збільшенням позивачем позовних вимог, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням та призначено підготовче засідання на 06.05.2019.

Протокольною ухвалою від 06.05.2019 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 04.06.2019.

22.05.2019 від позивача надійшло клопотання про долучення документів, в тому числі висновку експерта за результатами проведення економічної експертизи та інших первинних документів, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог. Також додано попередній розрахунок судових витрат на суму 13827,00 грн, з яких 10600,00 грн вартість проведення економічної експертизи, 3227,00 грн - судовий збір (т.2 а.с. 75).

03.06.2019 від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву (вх.№22520), якій містить аналогічне обґрунтування заперечень відповідача, щодо заявлених позовних вимог, як і наданий 23.04.2019.

Протокольною ухвалою від 04.06.2019 підготовче засідання відкладалось до 17.06.2019.

13.06.2019 від позивача надійшла уточнена відповідь на відзив (вх.№24409) яка містить аналогічне, з раніше наданою, обґрунтування позовних вимог.

Протокольною ухвалою від 19.06.2019 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 04.07.2019.

04.07.2019 від представника позивача надійшла заява (вх.№27757) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження. На заяві представник відповідача зазначив, що залишає дане питання на розсуд суду.

Як встановлено з матеріалів справи на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 06.11.2018 №3743 в період з 09.11.2018 по 15.11.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача.

За результатами перевірки складено Акт від 22.11.2018 №1002/08-01-13-05/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в межах обставин, зазначених в запереченнях до акту документальної планової виїзної перевірки від 07.09.2018 №935/08-01-13-05/» (далі - Акт перевірки) (т.1 а.с. 10-39).

Відповідно до висновків Акту перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем:

пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями підприємцем занижено чистий оподатковуваний доход за 2016 р. в сумі - 276581,19 грн та за 2017 р. в сумі 236866,49 грн, що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 92420,58 грн, у тому числі за 2016 р. на 49784,61 грн, за 2017 р. на 42635,97 грн.;

підпункту 1.4. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями підприємцем занижено чистий оподатковуваний доход за 2016 р. в сумі - 276581,19 грн та за 2017 р. в сумі 236866,49 грн, що призвело до заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 7701,72 грн, у тому числі за 2016 р. на 4148,72 грн, за 2017 р. на 3553,00 грн;

частини 1 статті 7, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, внаслідок не вірного визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в результаті чого занижено належного до сплати в бюджет єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, у розмірі - 112958,49 грн, у т.ч. по періодах: за 2016 р. на суму - 60847,86 грн, за 2017 р. на суму - 52110,63 грн;

пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 35221 грн., у тому числі за квітень 2016 р. на 23266 грн, за червень 2016 р. на 3809 грн, за грудень 2017 р. на 8146 грн (т.1 а.с. 96).

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем винесено:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2018 №Ф- на загальну суму 112958,49 грн (т.1 а.с. 43);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.12.2018 № на загальну суму 17380,63 грн, у тому числі штрафні санкції - 17380,63 грн (т.1 а.с.44);

- податкове повідомлення-рішення за платежем податок на доходи фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності (код платежу 11010500) від 10.12.2018 № на загальну суму 138630,88 грн, в тому числі основного платежу - 92420,58 грн та штрафні санкції - 46210,30 грн (т.1 а.с. 125-126);

- податкове повідомлення- рішення за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу 14010100) від 10.12.2018 № на загальну суму - 44026,25 грн, у тому числі основного платежу - 35221,00 грн та штрафні санкції - 8805,25 грн (т.1 а.с. 123-124);

- податкове повідомлення-рішення за платежем військовий збір (код платежу 11011000) від 10.12.2018 № на загальну суму - 9627,15 грн, у тому числі основного платежу - 7701,72 грн та штрафні санкції - 1925,43 грн (т.1 а.с. 127-128).

Не погодившись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням та вимогою позивач оскаржив їх в адміністративному порядку (т.1 а.с. 46-48).

Рішеннями Державної фіскальної служби України від 04.02.2019 №5584/6/99-99-11-05-02-25 та від 28.02.2019 №9849/6/99-99-11-05-02-25 скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а вимога від 10.12.2018 №Ф-, рішення від 10.12.2018 № та податкові повідомлення-рішення від 10.12.2018 №, №, № без змін (т.1 а.с. 53-55, 129-131).

Вважаючи, що вищезазначені: вимога, рішення та податкові повідомлення-рішення винесені безпідставно та необґрунтовано позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних обставин.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VІ, із змінами та доповненнями (далі - ПК України), Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ, із змінами та доповненнями (далі - Закон №2464-VІ), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», із змінами та доповненнями від 16.07.1999 №996-ХІV (далі - Закон №996-ХІV)

Відповідно до п.177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця..

Згідно з п.44.1 ст.44 ст.177 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

При цьому, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. (п.177.10 ст.177 ПК України),

Форма Книги та порядок її ведення затверджено наказом Міндоходів від 16.09.2013 №481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення».

Підпункт 5 пункту 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат встановлює, що документами, які підтверджують понесені витрати безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Поняття «первинний документ» наведено в Законі №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, відповідно до яких - це документ, створений у письмовій або електронній формі, який містить відомості про господарську операцію.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву (п. 44.3 ст. 44 ПК України).

Виключний перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем, міститься в п.177.4 ст.177 ПК України.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

177.4.5. Не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат, форма якої та порядок її ведення затверджено наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481, і мати первинні документи, що підтверджують походження товару.

Дані Книги обліку є підставою для заповнення річної декларації про доходи.

Доходи підприємця, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 ПК України. Тобто ставка податку на доходи за 2016 - 2017 року становить 18% чистого доходу.

З чистого доходу також сплачується військовий збір у розмірі 1,5%.

Згідно з пп. 177.5.1 ст. 177 ПК України авансові платежі з податку на доходи розраховує підприємець самостійно за фактичними даними, зазначеними в Книзі обліку доходів і витрат за кожен квартал. Сплачуються до бюджету вони до 20 квітня, до 20 липня та до 20 жовтня. За четвертий квартал авансовий платіж не сплачується. Якщо за результатами якогось кварталу доходу немає, авансовий платіж теж не сплачується.

Термін сплати податку на доходи та військового збору за підсумками року - не пізніше 19 лютого.

Підприємці звітують до органу ДФС про отримані доходи тільки за результатами календарного року.

Форму податкової декларації про майновий стан і доходи затверджено наказом Міністерства фінансів України від 02.10.2015 р. № 859.

Відповідно до Інструкції, щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затверджено Наказом Міністерства фінансів України №859 від 02.10.2015, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 за № 1298/27743 встановлено наступне:

П.1.5. Декларації відповідно до пункту 49.18 статті 49 глави 2 розділу II Кодексу подаються за звітний (податковий) період, що дорівнює:

1) календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 01 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV Кодексу;

2) календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

3) календарному кварталу - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

Якщо останній день строку подання декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

П.2.1. Декларація складається із семи розділів, що подаються на одному двосторонньому аркуші формату А4, та двох додатків до декларації (далі - додатки), які подаються на одно-, двосторонніх аркушах формату А4 та містять розрахунки окремих видів доходів (витрат).

П.2.2. Додатки є складовою частиною декларації і без декларації не є дійсними. Додатки заповнюються та подаються виключно за наявності доходів (витрат), розрахунок яких міститься у цих додатках.

П.2.3. У декларації та додатках зазначаються всі передбачені в них відомості (показники), крім випадків, прямо визначених у декларації та/або додатках. Якщо будь-який рядок декларації та/або додатка не заповнюється через відсутність інформації (операції, суми), такий рядок прокреслюється, крім випадків, прямо визначених у декларації та/або додатках.

П.2.4. Показники у розділах ІІ-VII декларації, додатках проставляються у гривнях з копійками.

П.2.5. Декларація та додатки заповнюються таким чином, щоб забезпечити вільне читання тексту (цифр) та збереження цих записів протягом установленого терміну зберігання звітності (друкованим способом, чорнильними або кульковими ручками синього або чорного кольору). Заповнення олівцем не дозволяється.

П.2.6. У декларації та додатках не повинно бути підчисток, помарок, виправлень, дописок і закреслень. У декларації та додатках не повинні міститися текст або цифри, які неможливо прочитати внаслідок пошкодження аркушів, їх потертості, залиття чорнилом чи іншою рідиною.

П.2.7. Достовірність даних декларації та додатків підтверджується власноручним підписом фізичної особи - платника податку або особи, уповноваженої на заповнення декларації.

Згідно з пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 ПК України остаточний розрахунок податку за звітний рік підприємець здійснює самостійно на підставі даних, зазначених у річній податковій декларації, з урахуванням сплачених ним протягом року сум податку.

На підставі норм Закону №2464-VІ підприємці зобов`язані сплачувати за себе єдиний соціальний внесок (далі - ЄСВ).

Підприємці нараховують ЄСВ за ті місяці, у яких вони отримали чистий дохід, за ставкою 22%.

ЄСВ нараховується на суму доходу, отриманого від діяльності, яка підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою, ніж розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (пп. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ). Максимальна величина доходу, на яку нараховується ЄСВ, становить 15 розмірів мінімальної заробітної плати.

Судом досліджені дані зазначені в Акті перевірки та дані зазначені позивачем з урахуванням наданих ним первинних документів.

Щодо витрат, пов`язаних з діяльністю на виготовлення гофротари ФОП ОСОБА_1 за 2016р., за 2017р., до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат, документів бухгалтерського та податкового обліку позивача по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ «Дунапак Таврія» позивачем надані: Специфікація №22 від 13.04.2016 до договору поставки №ТА 000109-13 від 21.03.2013, рахунки на оплату №3592 від 19.04.2016, №4826 від 30.05.2016, ТТН №3811 від 30.05.2016, сертифікат якості від 30.05.2016, видаткова накладна, ТТН №287 від 17.01.2017, видаткова накладна, ТТН №1273 від 17.02.2017, видаткова накладна, ТТН №1691 від 01.03.2017, видаткова накладна №3292 від 19.04.2017, видаткова накладна, ТТН №4739 від 09.06.2017, видаткова накладна, ТТН №6700 від 08.08.2017, видаткова накладна, ТТН №5917 від 14.07.2017, видаткова накладна, ТТН №9434 від 24.10.2017, видаткова накладна, ТТН №12089 від 28.12.2017, видаткова накладна, ТТН №10806 від 28.11.2017р., видаткова накладна №7763 від 27.11.2015р., видаткова накладна №1273 від 17.02.2017, видаткова накладна №1691 від 01.03.2017, акт звірки взаємних розрахунків за 1 квартал 2017, видаткова накладна №8049 від 04.12.2015, видаткова накладна №1894 від 14.03.2016, видаткова накладна №208 від 14.01.2016, видаткова накладна №7102 від 06.11.2015, видаткова накладна №1894 від 14.03.2016, видаткова накладна №3811 від 30.05.2016, документи бухгалтерського та податкового обліку ФОП ОСОБА_1 по взаємовідносинам з контрагентом «Завод Метиз»: накладні на відпуск ТМЦ на сторону №02602 від 08.09.2016, №02708 від 16.09.2016, №00043 від 14.01.2016 (відомість відвантаження, сертифікат якості №0020), №03973 від 23.12.2016, №02193 від 18.07.2017, №01930 від 22.06.2017, №01800 від 12.06.2017, №01720 від 07.06.2017, №01609 від 26.05.2017, №01325 від 04.05.2017, №01081 від 11.04.2017, №00708 від 13.03.2017, №00975 від 04.04.2017, №00800 від 21.03.2017, №00515 від 23.02.2017, №00357 від 09.02.2017, №001892 від 27.01.2017, №00071 від 16.01.2017, №00051 від 16.01.2017, №03155, ТТН від 22.12.2015, №03024 від 10.12.2015 (т.1 а.с. 188-230, т.2 а.с. 1-74).

З вищезазначених первинних документів вбачається, що відповідачем невірно відображені в Акті перевірки дані щодо: завищення валових витрат; заниження чистого оподаткованого доходу за 2016-2017 року; заниження суми єдиного внеску, що підлягає сплаті до бюджету; заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності та заниження суми податку на додану вартість.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №2а-7075/12/2670 адміністративне провадження №К/9901/1478/18: «Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статі для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз норм Закону №996-ХІV дає підстави стверджувати, що первинний документ має містити дві обов`язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції».

Задекларовані позивачем дані підтверджуються наданими до матеріалів справи первинними документами.

Зазначені вище обставини також підтверджуються висновком експерта за результатами проведення економічної експертизи №156/05-19 від 06.05.2019 (т.1 а.с. 169-187).

На вирішення експертизи були поставлені наступні питання:

1). Чи підтверджується документально наявність завищення валових витрат ФОП ОСОБА_1 . (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ), у т.ч. витрат на виробництво товару (гофроящики) за 2016 рік на суму 271 920,31 грн, за 2017 рік на суму 236 866,49 грн, загальна суму 508 786,80 грн, яке викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області?

2). Чи в повному обсязі враховані валові витрати ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ), що підтверджують походження витрат, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції за 2016-2017рр., на підставі зазначених калькуляцій та первинних документів від ТДВ «Завод Метиз» та ТОВ «Дунапак Таврія», відомості про які викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області?

3). Чи підтверджується документально, згідно наданих документів ФОП ОСОБА_1 порушення фізичною особою-особою ОСОБА_1 підпункту 1.4. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, заниження чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік в сумі - 27658,19 грн та за 2017 рік в сумі 236866,49 грн, що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 92420,58 грн, у тому числі за 2016 рік на 49784,61 грн, за 2017 рік на 42635,97 грн, що призвело до заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 7701,72 грн, у тому числі за 2016 рік на 4148,72 грн, за 2017 рік на 3553,00 грн, яке викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області?

4). Чи підтверджується документально, згідно наданих документів ФОП ОСОБА_1 порушення позивачем частини 1 статті 7, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок не вірного визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в результаті чого занижено до сплати в бюджет єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, у розмірі - 112958,49 грн, у т. ч. по періодах: за 2016 рік на суму - 60847,86 грн, за 2017 рік на суму - 52110,63 грн, яке викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області?

5). Чи підтверджується документально, згідно наданих документів ФОП ОСОБА_1 порушення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 35221 грн, у тому числі за квітень 2016 рік на 23266 грн, за червень 2016 рік на 3809 грн, за грудень 2017 рік на 8146 грн, яке викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області?

6). З урахуванням встановлених результатів по Питанням 1-5, чи підтверджуються висновки Акту перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області? (т.1 а.с. 169-170).

На задані питання експерт ОСОБА_3 надала наступні відповіді.

По першому питанню:

В межах дослідження наданих документів, наявність завищення валових витрат ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ), у т.ч. витрат на виробництво товару (гофроящики) за 2016 рік на суму 271920,29 грн, за 2017 рік на суму 236866,48 грн, загальна суму 508786,77 грн, яке викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області документально не підтверджується.

По другому питанню:

Валові витрати ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ), що підтверджують походження витрат, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції за 2016-2017 роки на підставі зазначених калькуляцій та первинних документів від ТДВ «Завод Метиз» та ТОВ «Дунапак Таврія», відомості про які викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області враховані не в повному обсязі. Згідно дослідження даних калькуляції платника ФОП ОСОБА_1 з врахуванням подорожчення складових собівартості продукції за 2016 р., за 2017 р. та даними калькуляції, що відображені у акті №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області документально встановлено відхилення у відображенні даних витрат ФОП ОСОБА_1 , до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Відомість дослідження даних калькуляції платника ФОП ОСОБА_1 з врахуванням подорожчення складових собівартості продукції за 2016 р., за 2017 р. та даними калькуляції, що відображені у акті №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області представлено у додатку №1 до висновку.

По третьому питанню:

В межах дослідження наданих документів, ФОП ОСОБА_1 , не відповідність вимог підпункту 1.4. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX, пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, заниження чистого оподатковуваного доходу за 2016 рік в сумі - 276581,19 грн та за 2017 рік в сумі 236866,49 гр., що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 92420,58 гр., у тому числі за 2016 рік на 49784,61 гр., за 2017 рік на 42635,97 гр., що призвело до заниження суми військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 7701,72 гр., у тому числі за 2016 рік на 4148,72 гр., за 2017 рік на 3553,00 гр., яке викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області документально не підтверджується.

По четвертому питанню:

В межах дослідження наданих документів, ФОП ОСОБА_1 , не відповідність вимог частини 1 статті 7, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», внаслідок не вірного визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску в результаті чого занижено до сплати в бюджет єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22%, у розмірі - 112958,49 грн, у т. ч. по періодах: за 2016 рік на суму - 60847,86 грн, за 2017 рік на суму - 52110,63 грн, яке викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області документально не підтверджується.

По п`ятому питанню:

В межах дослідження наданих документів, ФОП ОСОБА_1 , не відповідність вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість на загальну суму 35221 грн, у тому числі за квітень 2016 рік на 23266 грн, за червень 2016 рік на 3809 грн, за грудень 2017 рік на 8146 грн, яке викладено у акті перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області документально не підтверджується.

По шостому питанню:

З урахуванням встановлених результатів по Питанням 1-5, висновки Акту перевірки №1002/08-01-13-05/ від 22.11.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області документально не підтверджується.

Також суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КАС України. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Також, Європейського суду з прав людини, у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» висловив позицію відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Так, наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до принципу V, викладеного у Рекомендації № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів», ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи на 518 засіданні заступників міністрів 13.10.1994 року, судді, зокрема, зобов`язані проводити справу неупереджено, спираючись на власну оцінку фактів та власне тлумачення закону; забезпечити, щоб кожна сторона мала однакові можливості бути заслуханою, і щоб процедурні права кожної із сторін дотримувались відповідно до положень Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень (вимога, рішення та податкові повідомлення-рішення), а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 5 ст.137 КАС України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Позивач надав суду: акт №156/05-19 від 06.05.2019 здачі-приймання висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи на суму 10600,00 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру №11 на суму 10000,00 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордеру №12 на суму 600,00 грн. (т.1 а.с. 164-166).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджується факт сплати позивачем судового збору в розмірі 3228,00 грн. та витрат на підготовку експертного висновку в сумі 10600,00 грн.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м.Запоріжжя, 69107; ) про скасування податкової вимоги та рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 10.12.2018 №Ф- на загальну суму 112958,49 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.12.2018 № на загальну суму 17380,63 грн., у тому числі штрафні санкції - 17380,63 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області за платежем податок на доходи фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності (код платежу 11010500) від 10.12.2018 № на загальну суму 138630,88 грн., в тому числі основного платежу - 92420,58 грн. та штрафні санкції - 46210,30 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу 14010100) від 10.12.2018 № на загальну суму - 44026,25 грн., у тому числі основного платежу - 35221,00 грн. та штрафні санкції - 8805,25 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області за платежем військовий збір (код платежу 11011000) від 10.12.2018 № на загальну суму - 9627,15 грн., у тому числі основного платежу - 7701,72 грн. та штрафні санкції - 1925,43 грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати на підготовку експертного висновку (проведення експертизи) у сумі 10600,00 грн. (десять тисяч шістсот гривен 00 копійок) та зі сплати судового збору у сумі 3228,00 грн. (три тисячі двісті двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено 02.10.2019 року.

Суддя Р.В. Кисіль