Справа № 580/3028/19
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07 жовтня 2019 року справа № 580/3028/19

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Черкаської обласної ради про визнання рішення нечинним,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Черкаської обласної ради (далі - відповідач), в якому просить:

- поновити строк на оскарження рішення виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів № 597 від 28.11.1979;

- визнати нечинним рішення виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів № 597 від 28.11.1979 в частині затвердження державного заказника місцевого значення урочища Хижинське, площею 6.9 га, розташованого в адмінмежах Хижинської сільської ради с. Хижинці Лисянського району Черкаської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідно до договору оренди водного об`єкту (його частин) загальнодержавного значення від 15.05.2002 позивач як приватний підприємець є орендарем земельної ділянки загальною площею 11,1 га, з них 11,0 га водного простору Хижинської сільської ради з дамбою (0,1 га) Хижинської сільської ради з прибережною захисною смугою, встановленою в межах норм діючого законодавства. У подальшому, Черкаська обласна державна адміністрація звернулась до господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення земельної ділянки загальною площею 11, 1 га в адміністративних межах Хижинської сільської ради, укладеного 15.05.2002 року між Лисянською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Вербицьким Василем Івановичем та зареєстрованого в районному відділі земельних ресурсів за № 10 від 19.06.2002. Позивач вказує, що підставою для розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку є те, що на думку Черкаської обласної ради, частина ставка знаходиться у гідрологічному заказнику місцевого значення, створеному відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів № 597 від 28.11.1979. Положення про заказник затверджено виконавчим комітетом Черкаської обласної ради народних депутатів 10.12.1984. Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж заказника виготовлений у 2019 році, але на даний час не затверджений відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до не матеріали, враховуючи підстави та предмет спору, вбачається, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, "встановленим законом".

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

З позовної заяви вбачаєтья, що позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав у сфері земельних відносин, які витікають із договору оренди водного об`єкту загальнодержавного значення загальною площею 11, 1 га в адміністративних межах Хижинської сільської ради, укладеного 15.05.2002 року між Лисянською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Вербицьким Василем Івановичем та зареєстрованого в районному відділі земельних ресурсів за № 10 від 19.06.2002.

Тобто, у цій справі існує невирішений спір про право на земельну ділянку, що унеможливлює його розгляд за правилами адміністративного судочинства, адже адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності (користування) на земельну ділянку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 2107/5039/2012/13-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За правилами пункту 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених прав фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 , що виникають із земельних відносин, вбачається, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому суддя висновує про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за даним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної ради про визнання рішення нечинним.

Копію ухвали надіслати позивачеві, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що даний спір має вирішуватися судами за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення про заявлений предмет, з тих же підстав між тими самими сторонами не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Суддя С.О. Кульчицький