Справа № 440/1217/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 р.Справа № 440/1217/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 19.06.19 року по справі № 440/1217/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив: визнати протиправними дій відповідача щодо утримання під час проведення в січні 2011 року фінансового розрахунку з ОСОБА_1 , пов`язаного зі звільненням останнього зі служби в ОВС, з грошового забезпечення у вигляді одноразової грошової допомоги при звільненні та премії за листопад 2010 року суми в розмірі 4317,91 грн.; визнати протиправними дій відповідача щодо непроведення з позивачем повного фінансового розрахунку у зв`язку зі звільненням з ОВС та недоплати частини належних позивачу коштів грошового забезпечення при звільненні у вигляді одноразової грошової допомоги при звільненні та премії за листопад 2010 року на суму протиправно здійсненого утримання 4317,91 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суми заборгованості з виплати грошового забезпечення при звільненні у вигляді одноразової грошової допомоги при звільненні та премії за листопад 2010 року в розмірі 4317,91 грн. з урахуванням розміру грошової компенсації в сумі податку з доходів фізичних осіб, утриманого з вказаної суми.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що МВС України в січні 2011 року під час проведення фінансового розрахунку у зв`язку із звільненням позивача зі служби, протиправно здійснило утримання грошових коштів у розмірі 4317,91 грн., з розміру належного до виплати позивачу, грошового забезпечення у виді одноразової грошової при звільненні та премії за листопад 2010 року, внаслідок чого здійснило виплату позивачу зазначених грошових коштів в меншому ніж належить розмірі, і як результат - до теперішнього часу не здійснило повного фінансового розрахунку із позивачем у зв`язку із звільненням позивача з 16.11.2010 року із служби в МВС України на суму 4317,91 грн. Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними та такими, що порушують право позивача на своєчасне отримання у встановлені строки та володіння майном, а саме - коштами грошового забезпечення у виді одноразової грошової допомоги при звільненні та премії за листопад 2010 року, виплату яких відповідач був зобов`язаний здійснити в повному обсязі до дня звільнення позивача зі служби в МВС України - 16.11.2010 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року позовні вимоги залишено без задоволення.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав порушення судом норм матеріального, процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено судом апеляційної інстанції, позивач з 10.06.1996 р. по 16.11.2010 р. проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується відомостями із трудової книжки позивача (а.с. 23).

Наказом МВС України від 23.04.2010 № 718 о/с позивача підполковника міліції ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим відділу боротьби зі злочинами в органах виконавчої влади і управління центрального регіону оперативно-розшукового управління Департаменту Державної служби боротьби з економічною злочинністю (а.с. 21).

Наказом МВС України від 05.11.2010 № 1942 о/с згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 "б" (через хворобу) підполковника міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами в органах виконавчої влади і управління центрального регіону оперативно-розшукового управління Департаменту Державної служби боротьби з економічною злочинністю, з 16.11.2010 (а.с. 22).

У зв`язку із звільненням, позивачу ДФЗБО МВС України видано грошовий атестат № 62, в якому вказано, що вислуга років станом на 16.11.2010 року складає 21 рік 9 місяців 14 днів (а.с. 24).

Також відповідно до розрахункового листа за грудень 2010 року позивачу нараховано грошове забезпечення у такому складі та розмірі: посадовий оклад 1150,00 грн.; спеціальне військове звання 130,00 грн.; вислуга років 448,00 грн.; особливо важливі завдання 864,00 грн.; О .Р.Д . 575,00 грн.; премія доплата за 11.10 724,17 грн.; інші премії 400,00 грн.; індексація 26,74 грн.; всього 4317,91 грн. (а.с. 31).

Позивач зазначає, що згідно з розрахунковим листом за січень 2011 року у вказаному місяці позивачу було фактично нараховано та виплачено грошове забезпечення, а також здійснено відповідні утримання у складі та розмірі: посадовий оклад за 12.10 - 1150,00 грн.; спеціальне військове звання за 12.10- 130,00 грн.; вислуга років за 12.10 - 448,00 грн.; особливо важливі завдання за 12.10 - 864,00 грн.; ОР.Д. за 12.10 - 575,00 грн.; премія доплата за 11.10 у розмірі 386,22 грн.; премія доплата за 11.10 - 724,17 грн.; інші премії за 12.10 - 400,00 грн.; вихідна допомога 40857,29 грн.; індексація за 12.10 - 26,74 грн.; всього виплачено 36925,60 грн.

Так позивач зазначає, що відповідачем нараховано кошти згідно з вказаним розрахунком - 41243,51 грн., проте, з них утримано відповідачем - 4317,91 грн. та фактично виплачено позивачу кошти в сумі 36925,60 грн.

Позивач, вважаючи неправомірним утримання відповідачем коштів у сумі 4317,91 грн. з розміру належного позивачу грошового забезпечення, звернувся до суду із цим позовом.

Не погодившись із наданою відповіддю позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог, щодо неправомірного утримання відповідачем коштів у сумі 4317,91 грн. з розміру належного позивачу до виплати при звільненні грошового забезпечення, оскільки відповідачем доведено факт повернення позивачем у добровільному порядку коштів у сумі 3830,16 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Порядок нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького склад МВС України здійснювався відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896 (надалі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Також відповідно до пункту 8 Положення про преміювання в структурних підрозділах центрального апарату Міністерства осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України № 343 від 18.07.2008 виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення або заробітною платою.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за кожний календарний рік служби.

Відповідна до письмових пояснень відповідача та листа Департаменту юридичного забезпечення МВС України вбачається, що для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ позивачу було включено: посадовий оклад - 1150,00 грн.; оклад за спеціальним званням - 130,00 грн.; надбавку за вислугу років (35%) - 448,00 грн.; надбавку за виконання особливо важливих завдань (50%) - 864,00 грн.; надбавку за оперативно-розшукову діяльність (50%) - 575,00 грн.; щомісячну премію - 724,17 грн. (а.с. 58, 71).

Так з огляду на викладене, розмір одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з урахуванням 21 календарного року вислуги становив 40857,29 грн. (50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби).

Судова колегія зазначає, що виплата вказаної суми підтверджується видатковим касовим ордером від 26.01.2011 № 266, який підписаний позивачем (а.с. 92), про що зроблено відповідний запис у касовій книзі, копія витягу міститься в матеріалах справи (а.с.93-95).

В судовому засіданні були досліджені оригінали вищезазначеного касового ордеру та касової книги.

Посилання позивача на той факт, що можливо в видатковому касовому ордері міститься не його підпис, суд вважає необґрунтованими та недоведеними. Доказів, які б свідчили про підробку документа, позивачем не надано.

Таким чином, дані докази спростовують твердження позивача, що вихідну допомогу ним було отримано не в повному обсязі.

Відповідно до статті 127 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідпрацьовані дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що зайво виплачену суму можна утримати лише у виняткових випадках.

З пояснень представника відповідача судовим розглядом встановлено, що після того, як до ДФЗБО надійшов наказ від 05.11.2010 № 1942 о/с було здійснено перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , а саме сума до повернення склала - 3830,16 грн.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з прибутковим касовим ордером № 109 від 26.01.2011 сума у розмірі 3830,16 грн. була повернута позивачем (а.с. 91).

Також, в касовій книзі знаходиться відповідний запис про прибутковий касовий ордер від 26.01.2011 № 109 на суму 3 830,16 грн., що підтверджується витягом з касової книги, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні (а.с.94).

Крім того, в письмових поясненнях відповідача було наголошено на той факт, що водночас при здійсненні утримання грошового забезпечення, позивачу повернуто утриманий єдиний соціальний внесок у сумі 101,53 грн., що підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_1 № 379 від 12.10.2017 року (а.с.28).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 26.01.2011 р. в добровільному порядку здав кошти в сумі 3830, 16 грн. до каси МВС України, що підтверджується відомостями, які містяться в касовій книзі МВС України за 2011 рік та копією прибуткового касового ордеру від 26.01.2011 № 109, а також копіями розрахункових листів позивача за жовтень-грудень 2010 року та січень 2011 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 були здані кошти в сумі 3 830, 16 грн. до каси установи, зокрема, в розрахунковому листі за січень 2011 року зазначено: "міжрозрахунок 40857,29; міжрозрахунок - 3830,16" (а.с.31).

Доводи позивача про те, що відповідач міг самостійно зазначити будь-які відомості в вищезазначених документах, оскільки на цих документах відсутній підпис позивача, спростовуються фактом ведення даних розрахунків в електронному вигляді в програмному забезпеченні, де ведеться бухгалтерський облік МВС України, що підтверджується листом ДФОП МВС України від 26.04.2019 року № 15/4-1686 (а.с.71-72).

Отже, твердження позивача про неправомірне утримання відповідачем коштів у сумі 4317,91 грн. з розміру належного позивачу до виплати при звільненні грошового забезпечення, є безпідставними. Відповідачем доведений факт повернення позивачем у добровільному порядку коштів у сумі 3830,16 грн. Позивачем доказів на спростування даного факту не надано.

Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовуючи, виходячи з вищевикладеного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.06.2019 року по справі № 440/1217/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 07.10.2019 року