Справа № 160/6815/19
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2019 року Справа № 160/6815/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Пухловій Ю.І.
представника відповідача - Проніної І.В.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у м.Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
18.07.2019р. ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України, в якому позивач просить суд:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача у Публічному акціонерному товаристві "Дніпропетровський трубний завод" з 01.09.2017р. по 01.03.2018р.;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії позивача з 15.03.2018р. з урахуванням страхового стажу за період роботи у Публічному акціонерному товаристві "Дніпропетровський трубний завод" з 01.09.2017р. по 01.03.2018р.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що за наявності страхового стажу роботи їй була призначена пенсія за віком з 21.01.2016р., однак позивач продовжувала працювати та у період з 14.03.2002р. по 07.05.2019р. га посаді різник труб та заготовок. ОСОБА_1 15.03.2018р. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії, однак останнім такий перерахунок було здійснено без врахування стажу роботи позивача за період з 01.09.2017р. по 31.08.2017р. з огляду на не сплату ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» страхових внесків. Позивач вважає такі дії пенсійного органу протиправними, оскільки наведені у письмовій відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області обставини, на думку позивача, не можуть бути підставою для не зарахування періоду його роботи на вказаному підприємстві, оскільки за несплату страхових внесків відповідальність має нести підприємство-страхувальник, а не застрахована особа.
Ухвалою суду від 22.07.2019р. було прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
01.08.2019р. до суду надійшов від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив відповідати у задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Так, відповідач зазначив, що після проведення позивачу перерахунку пенсії з 01.03.2018р. з донарахуванням стажу по 31.08.2017р., на підставі даних персоніфікованого обліку та згідно сплаті страхових внесків ПАТ «Дніпропетровський трубний завод». Так, відповідач зауважив, що з урахуванням того, що ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» не сплатило страхові внески по 31.08.2017р., то пенсійним органом правомірно, на законних підставах не зараховано вказаний період до страхового стажу позивача.
05.07.2019р. суд ухвалив задовольнити клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про проведення судового засідання за участю представників сторін у справі №160/6815/19 та ухвалив розгляд справи №160/6815/19 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
20.08.2019р. представником відповідача подано до суду додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що по ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» в ІКІС ПФУ підсистемі «Відомості з реєстру страхувальників» позначки про сплату єдиного страхового внеску наявні до липня 2017 року включно та з грудня 2017 року по березень 2019 року, тому період з якого неможливо зарахувати внески - з серпня 2017 року по листопад 2017 року, про що пенсійний орган також повідомив страхувальника.
Позивач та у судовому засіданні 24.09.2019р. позовну заяву підтримала та просила задовольнити її в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 24.09.2019р. заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у період з 14.03.2002р. по 07.05.2019р. працювала на посаді різник труб та заготовок у ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», що підтверджується записами наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача (записи №№9-10).
З огляду на наявність страхового стажу позивачу була призначена пенсія за віком.
15.03.2018р. ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок її пенсії, який було здійснено без врахування стажу роботи позивача з 01.09.2017р. по 01.03.2018р., оскільки ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» не були сплачені страхові внески.
26.04.2019р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо надання письмової вмотивованої відповіді про причини не зарахування до її стажу відповідного періоду роботи на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод».
У відповідь на дану заяву пенсійним органом (Новокодацький відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) було направлено позивачу лист «Про розгляд звернення» за вих. №3361/П-09 від 26.04.2019р., в якому відповідач зазначив, що на підставі особистої заяви від 15.03.2018р. позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.03.2018р. згідно ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за №1058 від 09.07.2003р. з донарахуванням стажу по 31.08.2017р.
Крім того, у даному листі відповідач також повідомив позивача про те, що у зв`язку зі сплатою ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» страхових внесків по 31.08.2017р., то розмір пенсії позивача обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 31.08.2017р., який складає 36 років 7 місяців 12 днів.
Не погодившись із позицією Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.
Даний спір виник у зв`язку із незгодою ОСОБА_1 з діями пенсійного органу щодо не включення до її страхового стажу періоду роботи на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» з 01.09.2017р. по 01.03.2018р. при проведенні перерахунку її пенсії.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р. (далі - Закон №1058-IV).
У відповідності до статті 1 Закону №1058-IV, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Приписами ч.1 ст. 21 Закону №1058-IV передбачено, що з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.
Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
У ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV застосовується з 01.10.2017р.).
Згідно із частиною 1 статті 15 Закону № 1058-IVплатниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина 2 статті 20 Закону № 1058-IV).
Положення ч.ч. 4-6, 9, 10 ст. 20 Закону №1058-IV передбачають, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Крім того, згідно із частиною 6 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Так, з матеріалів справи слідує, що позивачу у спірний період роботи на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу нараховувалися страхові внески.
Водночас, відсутність за даними системи індивідуальних відомостей про застраховану особу про сплату страхових внесків у ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», а так само наявність у відповідного підприємства непогашеної заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску - не може бути підставою для не зарахування цього періоду до страхового стажу під час перерахунку пенсії позивачу.
Проаналізувавши вищенаведене суд зазначає, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.
При цьому, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені, а у разі їх наявності - сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Так, у період з 14.03.2002р. року по 07.05.2019р. ОСОБА_1 працювала в ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» згідно із записами у трудовій книжці позивача, а, отже, у даний період часу позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата з огляду на відсутність доказів протилежного.
Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Крім того, ч.1 ст.58 Закону №1058-IV зазначено, що саме Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язків підприємства по сплаті страхових внесків.
В той час як не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 01.09.2017р. по 01.03.2018р. до страхового стажу позбавляє її права отримувати пенсію за віком на пільгових умовах.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом та право на їх отримання гарантовано законом.
Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює позивач, так як саме воно нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Сама по собі наявність заборгованості у платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не може обмежувати прав позивача (як працівника), а отже не може впливати на визначення його страхового стажу з урахуванням того, що з його заробітної плати страхові внески таким платником були фактично утриманні.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Наявність заборгованості ПАТ «Дніпропетровський трубний завод» перед відповідачем зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови позивачу у перерахунку останньому призначеної пенсії за віком із зарахуванням відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», на якому позивач працювала як застрахована особа.
Суд зазначає, що відмова відповідача у зарахуванні періоду роботи позивача до її пільгового стажу, з врахуванням до страхового стажу відповідного періоду роботи позивача на ПАТ «Дніпропетровський трубний завод», носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.
Отже, надаючи оцінку оскаржуваним діям пенсійного органу, суд зазначає, згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, безсторонньо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення неупереджено, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність оскаржуваних дій.
З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи позивача у Публічному акціонерному товаристві "Дніпропетровський трубний завод" з 01.09.2017р. по 01.03.2018р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати розмір пенсії позивача з 15.03.2018р. з урахуванням страхового стажу за період роботи у Публічному акціонерному товаристві "Дніпропетровський трубний завод" з 01.09.2017р. по 01.03.2018р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 жовтня 2019 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко