Справа № 340/1209/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1209/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року (головуючий суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі

за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз"

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз» (далі Позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Державної фіскальної служби України (далі Відповідач), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по не прийняттю до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних:

РК 527 від 25.09.2018 до ПН № 520 від 31.05.2015; РК 560 від 25.09.2018 до ПН № 524 від 31.05.2015; РК 500 від 25.09.2018 до ПН № 526 від 31.05.2015; РК 822 від 25.09.2018 до ПН № 788 від 30.06.2015; РК 514 від 25.09.2018 до ПН № 789 від 30.06.2015; РК 434 від 25.09.2018 до ПН № 796 від 30.06.2015; РК 436 від 25.09.2018 до ПН № 800 від 30.06.2015; РК 146 від 25.09.2018 до ПН № 152 від 28.02.2015; РК 150 від 25.09.2018 до ПН № 67 від 30.04.2015; РК 173 від 25.09.2018 до ПН № 298 від 30.04.2015; РК 172 від 25.09.2018 до ПН № 299 від 30.04.2015; РК 149 від 25.09.2018 до ПН № 24 від 25.05.2015; РК 454 від 25.09.2018 до ПН № 85 від 29.05.2015; РК 48 від 25.09.2018 до ПН № 31 від 30.06.2015; РК 448 від 25.09.2018 до ПН № 71 від 3.06.2015;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних:

РК 527 від 25.09.2018 до ПН № 520 від 31.05.2015; РК 560 від 25.09.2018 до ПН № 524 від 31.05.2015; РК 500 від 25.09.2018 до ПН № 526 від 31.05.2015; РК 822 від 25.09.2018 до ПН № 788 від 30.06.2015; РК 514 від 25.09.2018 до ПН № 789 від 30.06.2015; РК 434 від 25.09.2018 до ПН № 796 від 30.06.2015; РК 436 від 25.09.2018 до ПН № 800 від 30.06.2015; РК 146 від 25.09.2018 до ПН№ 152 від 28.02.2015; РК 150 від 25.09.2018 до ПН № 67 від 30.04.2015; РК 173 від 25.09.2018 до ПН № 298 від 30.04.2015; РК 172 від 25.09.2018 до ПН № 299 від 30.04.2015; РК 149 від 25.09.2018 до ПН № 24 від 25.05.2015; РК 454 від 25.09.2018 до ПН № 85 від 29.05.2015; РК 48 від 25.09.2018 до ПН № 31 від 30.06.2015; РК 448 від 25.09.2018 до ПН № 71 від 3.06.2015.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначив про те, що для зменшення податкових зобов`язань з ПДВ на суму, що була повернута як попередня оплата, ВАТ «Кіровоградгаз» відповідно до ст. 192 ПКУ було своєчасно складено та відправлено для реєстрації в ЄРПН розрахунки коригування кількісних та якісних показників до податкових накладних (надалі - РК), на загальну суму ПДВ 2 927 443,27 грн. Всі РК були відхилені Відповідачем із таким мотивуванням: Документ не може бути прийнятий - порушено вимоги статті 102 ПКУ та пункт 6 Порядку ведення ЄРПН, а саме: дата складання податкової накладної не може бути меншою ніж 1095 календарних днів від дати складання розрахунку коригування. Позивач в позові зазначив, що РК підлягають реєстрації в ЄРПН, а бездіяльність Відповідача по неприйняттю на реєстрацію РК в ЄРПН є протиправною.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року адміністративний позов задоволено (а.с.74-76).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, зокрема, виходив із того, що статтею 192 Податкового кодексу України не передбачено обмежень у строках проведення відповідних коригувань податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у разі збільшення (зменшення) суми компенсації на користь платника податку-постачальника, а відтак застосування контролюючим органом у розглядуваному випадку положень пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, який встановлює, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, є помилковим.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що розрахунок коригування до податкової накладної, з дати складання якої минуло 1095 календарних днів, не може бути зареєстрований в ЄРПН у зв`язку із сплином терміну, встановленого ст. 102 ПКУ, та відповідно не дає підстав для зменшення податкових зобов`язань постачальником, який склав таку податкову накладну, у разі зменшення компенсації вартості товарів/послуг.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначено, що твердження Відповідача, що розрахунок коригування до податкової накладної з дати складання якої минуло 1095 календарних днів, не може бути зареєстрований в ЄРПН, у зв`язку із сплином терміну, встановленого ст. 102 ПКУ, суперечить дійсним обставинам справи, оскільки зазначений у статті 102 ПКУ строк у 1095 днів не стосується РК. Також Позивач зазначив, що в Порядку ведення ЄРПН відсутні обмеження щодо реєстрації РК до податкової накладної після спливу 1095 календарних днів.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до матеріалів справи, Позивачем було складено розрахунки коригування кількісних та вартісних показників до податкових накладних, а саме:

РК 527 від 25.09.2018 до ПН № 520 від 31.05.2015; РК 560 від 25.09.2018 до ПН № 524 від 31.05.2015; РК 500 від 25.09.2018 до ПН № 526 від 31.05.2015; РК 822 від 25.09.2018 до ПН № 788 від 30.06.2015; РК 514 від 25.09.2018 до ПН № 789 від 30.06.2015; РК 434 від 25.09.2018 до ПН № 796 від 30.06.2015; РК 436 від 25.09.2018 до ПН № 800 від 30.06.2015; РК 146 від 25.09.2018 до ПН№ 152 від 28.02.2015; РК 150 від 25.09.2018 до ПН № 67 від 30.04.2015; РК 173 від 25.09.2018 до ПН № 298 від 30.04.2015; РК 172 від 25.09.2018 до ПН № 299 від 30.04.2015; РК 149 від 25.09.2018 до ПН № 24 від 25.05.2015; РК 454 від 25.09.2018 до ПН № 85 від 29.05.2015; РК 48 від 25.09.2018 до ПН № 31 від 30.06.2015; РК 448 від 25.09.2018 до ПН № 71 від 3.06.2015 (а.с.9-52).

Вказані розрахунки коригування були направлені до Єдиного реєстру податкових накладних для їх реєстрації, але відповідно до Квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників в Єдиному реєстр податкових накладних від 04.10.2018р. реєстрацію не здійснено з мотивів порушення Позивачем вимог ст. 102 Податкового кодексу України.

Порядок коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту внаслідок повернення коштів передбачено ст. 192 Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

Пунктом 192.1. ст. 192 ПК України передбачено, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

- отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Підпунктом 192.1.1. п. 192.1. ст. 192 ПК України передбачено, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Згідно п. 192.3. ст. 192 ПК України результат перерахунку податкових зобов`язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У п. 102.5 ст. 102 ПК України передбачено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Аналіз вказаної норми Податкового кодексу не передбачає обмежень у часі з огляду на час настання першої події (передачі товару), а саме не обмежує Позивача провести відповідне коригування сум податкових зобов`язань за результатами податкового періоду та надіслання отримувачу розрахунку коригування податку, а також відображення у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом державної податкової служби результатів перерахунку податкових зобов`язань і податкового кредиту.

Статтею 192 ПК України не передбачено обмежень у строках проведення відповідних коригувань податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у разі збільшення (зменшення) суми компенсації на користь платника податку-постачальника, а відтак застосування контролюючим органом у розглядуваному випадку положень пункту 102.5 статті 102 ПК України, який встановлює, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, є помилковим.

Висновки щодо застосування 192 ПК України, аналогічні вищезазначеним, викладені у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі №810/30/16; адміністративне провадження №К/9901/3887/17, від 07 листопада 2018 року №816/1403/17; адміністративне провадження №К/9901/47591/18.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно того, що відмовляючи у реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних Відповідач діяв всупереч положенням статей 102, 192 ПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 10 червня 2019 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року по справі №340/1209/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 07 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов