Справа № 826/14838/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Суркової Д.О.,

представника відповідача Борискевич Ю.В.,

представника третьої особи Кравчука А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Бі енд Пі, Лтд» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Бі енд Пі, Лтд» до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Д-Трейд 2015», Державний реєстратор Комунального підприємства «Київський міський бізнес-центр» Шпилька Валентина Федорівна, про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, підприємство з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Бі енд Пі, Лтд», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 24 квітня 2018 року № 1386/7, яким відмовлено в задоволенні їх скарги про скасування неправомірних реєстраційних дій щодо змін до установчих документів.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 12 квітня 2018 року, та як наслідок, прийнятого на його підставі наказу від 24 квітня 2018 року № 1386/7. Так, позивач обґрунтовує свої доводи тим, що державний реєстратор Шпилька В . Ф . вчинила протиправні дії у вигляді прийняття документів, які не відповідають відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та здійснення незаконних реєстраційних дій про внесення змін до установчих документів в частині зміни учасників Вищого навчального закладу «Київський економічний інститут менеджменту» при наявності порушень закону щодо перевірки наявності кворуму при проведенні загальних зборів учасників товариства.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді скарги у сфері державної реєстрації досліджується виключно дотримання державним реєстратором процедури (наявності законних підстав) прийняття відповідного рішення та/або вчинення реєстраційних дій. Водночас, суд, проаналізувавши надані докази, дійшов висновку про правильність викладених у протоколі загальних зборів відомостей щодо розподілу голосів учасників, тому що відповідачем не було допущено протиправних дій при прийнятті спірного наказу.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки діям державного реєстратора в частині невиконання вимог, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», щодо перевірки відомостей, зазначених у протоколі загальних зборів учасників № 01-28/12/2017 від 28.12.2017 в частині кількості голосів учасників, присутніх на зборах, та, як наслідок, прийняття відповідачем акту індивідуальної дії без урахування наведених обставин.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та наголошує на тому, що під час розгляду скарги перевірці підлягає виключно дотримання державним реєстратором процедури вчинення реєстраційних дій, а не зміст документів, які подані для вчинення таких дій.

В судовому засіданні представники відповідача та третьої особи проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, при цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що станом на 27.12.2017 Підприємство з іноземними інвестиціями «Бі енд Пі, ЛТД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю було визначено як засновник Вищого навчального закладу «Київський економічний інститут менеджменту» у формі товариства з обмеженою відповідальністю з часткою у статутному капіталі 35%, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.52 т.1).

29.12.2017 року Державним реєстратором Комунального підприємства «Київський міський бізнес-центр» Шпилькою Валентиною Федорівною вчинено реєстраційні дії щодо Вищого навчального закладу «Київський економічний інститут менеджменту», а саме, здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів щодо зміни складу або інформації про засновників та зміни про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах - змінено склад підписантів.

07.03.2018 року позивач звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою щодо вчинення вищенаведених реєстраційних дій від, у якій просив їх скасувати з мотивів протиправності їх вчинення.

12 квітня 2018 року Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації прийняла висновок, яким вирішила відмовити у задоволенні скарги Підприємства з іноземними інвестиціями «Бі енд Пі, ЛТД», у формі товариства з обмеженою відповідальністю, у зв`язку з тим, що Державним реєстратором Комунального підприємства «Київський міський бізнес-центр» Шпилькою Валентиною Федорівною таке рішення прийнято відповідно до законодавства (а.с. 61-64, т.2).

24.04.2018 року Міністерство юстиції України на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації прийняло наказ № 1386/17 про відмову у задоволенні скарги Підприємства з іноземними інвестиціями «Бі енд Пі, ЛТД».

Позивач, вважаючи таку відмову незаконною та такою, що порушує його законні права та інтереси, звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу і відмовляючи у задоволенні позовних вимог по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, перш за все, даний спір є публічним і його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Так, виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача з наказом Мін`юсту від 24 квітня 2018 року № 1386/7 «Про відмову у задоволенні скарги Підприємства з іноземними інвестиціями «Бі енд Пі, Лтд» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 11.01.2018», наслідком прийняття якого виникло порушення цивільного (майнового) права позивача.

Отже, позовні вимоги в цій справі є похідними від вирішення судом питання щодо правомірності проведення позачергових загальних зборів учасників Вищого навчального закладу «Київський економічний інститут менеджменту» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, за результатами яких складено протокол № 01-28/12/2017 та прийнято ряд рішень, зокрема про розподіл голосів учасників.

Тобто, спірні правовідносини в даній справі пов`язані з необхідністю захисту права на майно, тобто права цивільного, отже, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року в справі № 813/1362/16, 28 листопада 2018 року в справі № 825/642/18, 29 січня 2019 року в справі № 803/1589/17, 29 травня 2019 року в справі № 826/9341/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Згідно п. 3 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів

У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права власності на частку статутного капіталу Вищого навчального закладу «Київський економічний інститут менеджменту» внаслідок вчинених 29 грудня 2017 року реєстраційних дій № 7001716 та № 8001716.

Тобто, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Отже, на переконання колегії суддів, задоволення позовних вимог в даній адміністративній справі не призведе до позитивних наслідків для позивача за умови чинного протоколу загальних зборів учасників № 01-28/12/2017 від 28.12.2017, оскільки саме такий протокол є передумовою для вчинення реєстраційних дій. Таким чином, ефективним шляхом захисту порушеного права для позивача є звернення до суду із вимогою визнання нечинним протоколу позачергових загальних зборів учасників Вищого навчального закладу «Київський економічний інститут менеджменту» у формі товариства з обмеженою відповідальністю № 01-28/12/2017 від 28.12.2017.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанцій про те, що спір у цій справі є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини стосуються права учасників справи, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності юридичної особи.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постанові від 29.05.2019 в справі № 826/9341/17, а також у постанові Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 804/5620/18.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення в апеляційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 КАС України.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги (стаття 319 КАС України).

Керуючись ст.ст. 238, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Бі енд Пі, Лтд» - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2019 року - скасувати.

Провадження по справі № 826/14838/18 за адміністративним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Бі енд Пі, Лтд» до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Д-Трейд 2015», Державний реєстратор Комунального підприємства «Київський міський бізнес-центр» Шпилька Валентина Федорівна про визнання протиправним та скасування наказу - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 03.10.2019.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк