Справа № 280/1096/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 серпня 2019 року Справа № 280/1096/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

за участю секретаря Фесик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2016 на суму 28748 грн. та податкове повідомлення-рішення № від 06.10.2016 на суму 61200 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2019 відкрито провадження у справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 26.04.2019 без виклику сторін.

26.04.2019 ухвалою суду витребувано додаткові докази від ГУ ДФС у Запорізькій області та відкладено розгляд справи на 29.05.2019.

29.05.2019 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні, та було перенесено на 30.05.2019.

30.05.2019 витребувано додаткові докази від Вознесенівського відділення Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.06.2019.

25.06.2019 повторно витребувано додаткові докази від Вознесенівського відділення Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області та зупинено провадження у справі для примирення сторін до 27.08.2019.

27.08.2019 поновлено провадження у справі.

27.08.2019 позивачем подано клопотання (вх. №35328), яким просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача також не заперечує проти розгляду справи без його участі, про що свідчить відповідний напис на клопотанні представника позивача.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві та відповіді на відзив позивач зазначає, що повністю не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, якими до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту плодового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР). Вказує, що жодних окремих актів проведеної перевірки, а також постанови про адміністративне правопорушення на складалося. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, 23.04.2019 надав суду відзив на позовну заяву (вх. №16471), та заперечення на відповідь (вх.№19574 від 15.05.2019) відповідно до якого пояснює, що оперативним управлінням Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області до Запорізької ОДПІ ГУДФС у Запорізькій області листом від 18.07.2016 №41/8/08-29-21-05 надано матеріали перевірки у відношенні ФОП ОСОБА_1 , який здійснював реалізацію алкогольних напоїв без ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольних напоїв, для прийняття рішення. Стверджує, що відповідно до письмових пояснень позивача, які були надані під час складання протоколу огляду від 21.06.2016, позивач здійснював реалізацію алкогольних напоїв без ліцензії. Зазначає, що матеріали перевірки оперативного управління Запорізької ОДПІ від 21.06.2016 зареєстровано в Запорізькій ОДПІ за №000035/08-29-40/ від 18.07.2016. Зазначає, що податковий орган є контролюючим органом якому надано право застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення роздрібної торгівлі алкогольними виробами. Межі компетенції податкового органу полягає виключно у застосуванні фінансових санкцій, а не у встановленні правопорушення, покладеного в основу цього застосування. Таким чином, вважає, що при оформленні результату перевірки дотримано всіх вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши та дослідивши надані документи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 20.03.2007, про що свідчить копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 .

Як стверджує позивач, йому стало відомо про наявність несплаченого штрафу за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну у сумі 89 948 грн., що стало підставою для його звернення до ГУ ДФС у Запорізькій області про надання роз`яснень.

Листом №11472/14/08-01-50-08 від 03.12.2018 Вознесенівське управління у місті Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області повідомило позивача про те, що Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області 18.07.2016 від Оперативного управління Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області листом від 18.07.2016 №41/8/08-29-21-05 отримано копії матеріалів перевірки у відношенні ФОП ОСОБА_1 , який здійснював реалізацію алкогольних напоїв без ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольних напоїв, для прийняття рішення згідно діючого законодавства. Дані матеріали були зареєстровані в Запорізькій ОДПІ 18.07.2016 за №000035/08-29-40/, окремі акти податкових перевірок на підставі вищезазначених матеріалів не складались.

На підставі вищезазначених матеріалів були складені податкові повідомлення - рішення на загальну суму 89948 грн., а саме:

-№ від 28.07.2016 яким за порушення ч. 12 ст. 15 Закону №481/95-ВР відповідальність за що передбачено абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР), до позивача застосовано суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 28748 грн.

-№ від 06.11.2016 яким за порушення ч. 12 ст. 15 Закону №481/95-ВР відповідальність за що передбачено абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР), до позивача застосовано суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 61200 грн.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, вважаючи, що відповідач не мав права приймати податкові повідомлення-рішення лише на підставі матеріалів, які наявні у відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Судом встановлено, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі матеріалів оперативного управління Запорізької ОДПІ від 21.06.2016, зареєстровані в Запорізькій ОДПІ за №000035/08-29-40/ від 18.07.2016.

Як стверджує у своєму відзиві представник відповідача, оперативним управлінням Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області листом від 18.07.2016 №41/8/08-29-21-05 (зареєстрований в Запорізькій ОДПІ за №000035/08-29-40/ від 18.07.2016) надано матеріали перевірки у відношенні ФОП ОСОБА_1 який здійснював реалізацію алкогольних напоїв без ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольних напоїв, для прийняття рішення.

Так, відповідач вказує, що оперативним управлінням Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області встановлено, що 21.06.2016 приблизно о 12 год. 40 хв. ФОП ОСОБА_1 1984 р.н., в павільйоні за адресою: м.Запоріжжя, парк «Каскад-Радуга» здійснював реалізацію алкогольних напоїв без дозвільних документів на даний вид діяльності, а саме, без ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями. За даним фактом складено протокол огляду від 21.06.2016 відповідно до якого оглянуто та вилучено алкогольні напої на загальну суму 44 974 грн. Крім того, відповідач посилається на письмові пояснення ОСОБА_1 , які були надані в ході огляду товару - алкогольних напоїв 21.06.2016 та 23.06.2016 (а.с. 35, 37).

Однак, суд звертає увагу, що протокол огляду від 21.06.2016 складений у відповідності до ст. 264 КпАП України, в якому зафіксовано лише факт огляду та вилучення алкогольних напоїв у ФОП ОСОБА_1 в павільйоні за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 33).

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон №481.

Відповідно до ч.12 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії.

Згідно із статтею 17 Закону №481 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів.

Пунктом 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790, передбачено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Отже, визначальним в даному випадку для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за абз.5 ч. 2 статті 17 Закону №481 є встановлення факту продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів особі без ліцензії.

Разом з тим, як вже вказувалось, оскаржувані у даній справі рішення від 28.07.2016 року прийнято виключно на підставі протоколу огляду складеного відповідно до ст. 264 КпАП України та письмових поясненнях ФОП ОСОБА_1 від 21.06.2016 та від 23.06.2016.

Проте, в поясненнях від 21.06.2016 ОСОБА_1 пояснив, що має ліцензію, але вона знаходиться вдома. Тоді, як пояснення від 23.06.2016 містять вже інший зміст щодо відсутності ліцензії (а.с. 35,37).

Посилання представника відповідача на судову практику з аналогічних питань, а саме на постанову Верховного Суду від 22.02.2018 по справі №808/3146/16 в даному випадку є помилковим, оскільки у вказаній справі факт вчинення правопорушення підтверджений постановою у справі про адміністративне правопорушення, яка є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду (ч. 6 ст. 78 КАС України в редакції чинній на час виникнення правовідносин).

В ході розгляду даної справи відповідачем не було надано відповідної постанови прийнятої у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже на переконання суду, надані відповідачем в якості доказів протокол огляду та письмові пояснення позивача можуть розцінюватися як належні та допустим докази лише у справі про адміністративне правопорушення.

Натомість в даній справі, такі матеріали є недостатніми, для прийняття контролюючим органом рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача.

В ході розгляду даної справи представником відповідача було подано клопотання (вх. №21842 від 29.05.2019) в якому зазначено, що оперативним управлінням Запорізької ОДПІ листом №3355 від 25.06.2016 матеріали перевірки відносно ОСОБА_1 направлено до Вознесенського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області, але до теперішнього часу інформації про результати розгляду матеріалів перевірки на адресу відповідача не надійшли(а.с. 62-63).

Судом неодноразово (ухвалами від 30.05.2019 та від 25.06.2019) було витребувано від Вознесенівського відділення Дніпровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області інформацію про результати розгляду матеріалів перевірки у відношенні гр. ОСОБА_1 1984 р.н., в діях якого вбачалися правопорушення передбаченого ст. 156 КпАП України. Проте, станом на день розгляду цієї справи жодної інформації на адресу суду на виконання ухвал Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2019 та від 25.06.2019 не надходило.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень та не довів правомірність прийнятих рішень, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При визначені суми судових витрат, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує заперечення представника відповідача стосовно переплаченої позивачем суми судового збору. За подання позовної заяви позивач сплатив 900 грн., тоді як повинен був сплатити судовий збір у сумі 899,48 (1% ціни позову), а отже стягненню на користь позивача підлягає сума 899,48 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 28 липня 2016 року та № від 06 жовтня 2016 року, якими до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту плодового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 899,48 грн. (вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 48 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, ).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова