Справа № 120/594/19-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/594/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

07 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання зарахувати стаж роботи,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Шаргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, в якому просив:

- визнати бездіяльність Шаргородського управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо розгляду письмової заяви ОСОБА_1 від 19.11.2018 року про зарахування на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в редакції Закону №2509-VIII, до стажу роботи на посаді судді стажу роботи на посаді стажиста народного судді Могилів-Подільського районного народного суду Вінницької області УРСР в період з 01.08.1989 року по 21.04.1991 року, включно, що становить стаж роботи 1 (один) рік 7 (сім) місяців 21 день, що було визначено ч. 2 ст. 8 та ч. 2 ст. 9 Закону СРСР "Про статус суддів в СРСР" від 04.08.1989 року, та Інструкцією "Про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі навчальні заклади , органах юстиції та судах", затвердженою наказом Міністерства юстиції СРСР від 19.06.1978 року №10 і надавало право ОСОБА_1 для призначення на посаду судді Ямпільського районного народного суду Вінницької області УРСР, - неправомірною;

- зобов`язати Шаргородське управління Пенсійного фонду України Вінницької області на підставі ч. 2 ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону №2509-VIII - зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стаж роботи на посаді стажиста народного судді Могилів-Подільського районного народного суду Вінницької області УРСР в період з 01.08.1989 року по 21.04.1991 року, включно, що становить стаж роботи 1 (один) рік 7 (сім) місяців 21 день, що було визначено ч. 2 ст. 8 та ч. 2 ст. 9 Закону СРСР "Про статус суддів в СРСР" від 04.08.1989 року, та Інструкцією "Про стажування молодих спеціалістів, які закінчили вищі навчальні заклади, органах юстиції та судах", затвердженою наказом Міністерства юстиції СРСР від 19.06.1978 року №10 і надавало право ОСОБА_1 для призначення на посаду судді Ямпільського районного народного суду Вінницької області УРСР.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач вважає, що відповідачем неправомірно не зараховано до стажу роботи на посаді судді стаж роботи на посаді стажиста народного судді Могилів-Подільського міського районного народного суду Вінницької області УРСР в період з 01.08.1989 року по 21.04.1991 року включно, що становить стаж роботи 1 (один) рік, 7 (сім) місяців та 21 (двадцять один день) день.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , 1961 року народження, згідно Постанови Верховної Ради України від 02.12.2010 року № 2766-УІ "Про звільнення з посад суддів" (далі Постанови ВР № 2766-VІ) та наказу голови Шаргородського районного суду Вінницької області № 28о-с від 21.12.2010 року "Про виключення зі штату суддів Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 " (далі наказ № 28о-с) позивача звільнено з роботи на посаді судді та виключено із штату суддів Шаргородського районного суду.

Згідно протоколу №398 від 27 травня 2011 року (далі Протокол №398) управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області (далі УПФУ у Шаргородському районі або УПФ), УПФУ у Шаргородському районі, починаючи з 22 грудня 2011 року призначило та виплачує позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці та його підвищення, як ветерану війни/учаснику бойових дій.

Як, зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, протоколом №398 - УПФ зараховано до стажу роботи, який дає право на відставку судді - 27 років 1 місяць 10 днів. З яких, на підставі довідки ТУ ДСА від 25.10.2010 року, окрім стажу роботи на посаді суддів Ямпільського районного суду Вінницької області в період з 05.10.1991 року по 11.03.2002 року та Шаргородського районного суду Вінницької області в період з 12.03.2002 року по 21.12.2010 року, було зараховано іншу діяльність, зокрема, на посаді виконуючого обов`язки судді Шаргородського районного суду Вінницької області в період з 22.04.1991 року по 22.05.1991 року; згідно Указу Президента України від 1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" - строкова військова служба в Збройних Силах СРСР в період з 16.10.1979 року по 23.11.1981 року та половина строку навчання на стаціонарній формі у вищому спеціалізованому закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського в період з 01.09.1985 року по 27.06.1989 року.

Окрім того, відповідачем згідно рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2011 року в адміністративній справі №2-а-936/11/0228 та підставі ч. 1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, ст. 57 Закону України від 5.11.1991 року №1788-ХІІ, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" зарахував ОСОБА_1 період дійсної військової строкової служби в Демократичній Республіці Афганістан з 01.03.1980 року по 16.11.1981 року на пільгових умовах-один місяць служби за три місяці - участь в бойових діях у воєнний час.

Проте, відповідачем відмовлено в зарахуванні періоду проходження професійної підготовки до роботи на посаді судді в якості стажиста народного судді період з 01.08.1989 року по 21.04.1991 року, включно, що становить стаж роботи в 1 (один) рік 7 (сім) місяців 21 день, обґрунтовуючи свою відмову тим, що ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, та ст. 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453- VI не було передбачено зарахування стажу професійної підготовки до роботи на посаді судді роботу на посаді стажиста народного судді.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з безпідставності та необґрунтованості позовних вимог, а відтак, відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач проходив стажування на посаді стажиста народного судді Могилів-Подільського районного народного суду Вінницької області УРСР в період з 01.08.1989 року по 21.04.1991 року.

Відповідно до вимог статті 8 Закону СРСР "Про статус суддів в СРСР" від 04.08.1989 року визначено вимоги, які ставляться до кандидатів у судді і народні засідателі. Зокрема, народним суддею може бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, має вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років і склав кваліфікаційний екзамен. Суддями вищестоящих судів можуть бути обрані громадяни СРСР, які мають вищу юридичну освіту і стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше п`яти років, у тому числі, як правило, не менше двох років як суддя. Суддею військового трибуналу може бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, перебуває на дійсній військовій службі, має вищу юридичну освіту і військове звання офіцерського складу. Особа, яку вперше обирають суддею військового трибуналу, повинна здати кваліфікаційний екзамен. Народним засідателем може бути обраний громадянин СРСР, який досяг на день виборів 25 років, а народним засідателем військового трибуналу-громадянин СРСР, який перебуває на дійсній військовій службі.

Стаття 9 Закону СРСР "Про статус суддів в СРСР" від 04.08.1989 року визначає, що підбір кандидатів у судді здійснюють органи юстиції відповідно до вимог цього Закону на основі рекомендації і врахування думки трудових колективів, в яких працюють кандидати, що їх висувають, і висновку кваліфікаційної колегії суддів. Особи, яких вперше рекомендують кандидатами в судді, проходять професійну підготовку у випадках і порядку, що визначаються Міністерством юстиції СРСР. Представлення кандидатів у народні судді районних (міських) народних судів, судді крайових, обласних, міських судів, судів автономних областей, судів автономних округів, Верховних Судів автономних республік провадиться спільно Міністерством юстиції і Верховним Судом союзної республіки. Кандидати в судді Верховних Судів союзних республік представляються в порядку, встановленому законодавством союзних республік, з урахуванням думки Верховного Суду СРСР і Міністерства юстиції СРСР.

Так, 02.06.2016 року прийнято Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) №1401-VIІІ та новий Закон України "Про судоустрій і статус судців", які набрали чинності 30.09.2016 року.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, на момент виникнення спірних правовідносин, врегульовано Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що позивач вийшов у відставку ще до прийняття Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIІІ, тому на нього не розповсюджуються норми цього закону та відповідно норми, якими внесено зміни до нього. А саме, Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2509-VIІІ від 12.07.2018 року, яким ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402- VIІІ доповнено ч.2 такого змісту: "До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді".

Як зазначено у статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч. 2 ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Водночас, передбачені ч.2 ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402- VIII положення щодо зарахування (перерахунку) стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) на посаді судді здійснюються з дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 12.07.2018 року №2509-VIII, тобто, з 05.08.2018 року.

Дана позиція узгоджується з позицією Вищої ради правосуддя, Верховного Суду, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Ради суддів України, Державної судової адміністрації України, Національної школи суддів України, викладеної в спільному листі від 05 листопада 2018 року №41783/0/9-18, №2664/0/2-18, №01-6757/18, №9рс-1112/18, №1-22433/18, №02/3878 "Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді", адресованого вісім апеляційним та місцевим судам. Згідно з яким, суди, враховуючи положення частини 2 статті 137 та абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIІІ, видають накази про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді з 05 серпня 2018 року.

Судом встановлено, що позивач реалізував своє право на відставку до внесення змін Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

За приписами статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Роз`яснення вказаної норми наведено в рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року, зі змісту якого слідує, що ч. 1 ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватись до правовідносин, які існували раніше.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №819/1550/16 ( провадження №К/9901/4564/17)

Судова колегія вважає безпідставним посилання відповідача на те, що зазначений спір було вирішено через судову систему, про що було винесено рішення Вінницьким окружним адміністративним судом 31.12.2010 року у справі №2а-4848/10/0270 та Вищим адміністративним судом 18.06.2014 року К/9991/23306/12. Отже, між ОСОБА_1 та управлінням з даного приводу було вирішено цей спір та винесено вищезазначене рішення.

Суд зауважує, що підстави для звернення до суду з даним позовом відмінні від підстав зазначених у справі №2а-4848/10/0270 та Вищим адміністративним судом 18.06.2014 року К/9991/23306/12.

Враховуючи те, що зарахування періоду стажування на посаді стажиста народного судді Могилів-Подільського міського районного народного суду в період з 01.08.1989 року по 21.04.1991 року включно до стажу на посаді судді не було передбачено законодавством, яке діяло на момент призначення утримання позивачу, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Окрім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. А відтак, суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 жовтня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.