Справа № 456/2914/19
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2914/19
Провадження № 2-а/456/98/2019
РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, третя особа без самостійних вимог інспектор СРПП №4 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Антіш Степан Михайлович про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою інспектора СРПП №4 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Антіш С.М. від 24.12.2018 р. серія БР № 573412 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.. Відповідно до змісту вказаної постанови в м.Стрий по вул. А.Корчака водій здійснив зупинку автомобіля з порушенням вимог дорожнього знаку 3.33, чим скоїв адміністративне правопорушення. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є директором ТзОВ «Карпати-4». Дане товариство веде діяльність у сфері роздрібної торгівлі медичними та ортопедичними товарами у спеціалізованих магазинах у магазині «Медтехніка» за адресою вул. Б.Хмельницького, 21/19 у м. Стрий Львівської області. Єдиний вхід у магазин «Медтехніка» розташований на вул. А.Корчака, м. Стрий. Товари для магазину він отримує через кур`єрські організації, та коробки з товаром вага яких коливається від 10 до 30 кг. доставляє автомобілем до входу у магазин де змушений зупинятись для розвантаження. 21.12.2018 р. він взяв на прокат легковий автомобіль SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_1 . 24.12.2018 р. він в чергове привіз товар до магазину, зупинився то розпочав розвантаження. В той час коли він заніс три ящики у магазин працівники поліції заблокували колеса автомобіля. На його пояснення про причину зупинки інспектор поліції не відреагував та не прийняв їх до уваги. Підтвердженням того, що він здійснював розвантаження товару є експрес накладна №6992 від 24.12.2018 р., а також відео, яке він знімав на телефон з якого видно, що на його прохання, з приміщення винесли ті ящики, які він заносив.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у заяві та просив таку задоволити. Не заперечив того факту, що дійсно у вказаний в постанові час та місці, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку «Зупинка заборонена». Однак вказав, що дана зупинка була вимушеною, а саме для розвантаження товару, так як іншого входу у приміщення магазину «Медтехніка», що за адресою АДРЕСА_1 . Б АДРЕСА_2 , 21/ АДРЕСА_3 у м. Стрий АДРЕСА_4 області немає, єдиний вхід у магазин розташований на вул. А.Корчака, м. Стрий. Вказана зупинка була недовготривала - не більше п`яти хвилин. Вважає, що дія знаку «Зупинка заборонена» не поширюється на випадки зупинки з метою розвантаження товару.

Представник позивача адвокат Олексишин І.Б. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Зазначив, що його довіритель не порушував жодних правил дорожнього руху, зокрема вимоги дорожнього знаку 3.34, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки такий здійснював розвантаження товару, а тому вважає вказану постанову протиправною та просить її скасувати.

Уповноважений представник відповідача Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області у судове засіданні не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надіслав.

Третя особа інспектор СРПП №4 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції Антіш С.М. в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи у судовому засіданні, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із змісту ст. 5 КАС України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення закон визначає своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП)

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 73 КАС України).

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто які є недопустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.12.2018 р. серія БР №573412 вбачається, що 24.12.2018 року близько 11 год.50 хв. в м.Стрий, по вул. А.Корчака водій ОСОБА_1 здійснив зупинку автомобіля з порушенням вимоги дорожнього знаку 3.33, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. /а.с 4/

Судом беззаперечно встановлено та таке вбачається з змісту рішення Стрийського міськрайонного суду від 22.04.2019, що зазначення інспектором поліції у постанові від 24.12.2018 р. серія БР №573412 про порушення водієм ОСОБА_1 вимог дорожнього знаку 3.33 ПДР є механічною помилкою, однак фабула правопорушення написана вірно та відповідає змісту знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено». Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач у позовній заяві та у судовому засіданні покликається саме на не порушення ним вимог знаку 3.34 ПДР.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Так ,ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Не поширюється дія знаку: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знака може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3.

Знак може застосовуватися разом з розміткою 1.4, при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 1.10. Правил, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

При цьому згідно з приписами п. 15.14. Правил у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити заходів щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9. - 9.11. цих Правил, якими передбачено, що водій повинен ввімкнути аварійну сигналізацію, а при вимушеній зупинці в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менш 100 м - ще й встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані 20 м від транспортного засобу в населеному пункті та 40 м за межами населеного пункту.

Згідно клопотання представника позивача у судовому засіданні судом було оглянуто матеріали справи № 456/134/19 (провадження 2-а/456/32/2019) за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 4 ПП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Антіша С.М. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, предметом доказування якої була оскаржувана позивачем постанова від 24.12.2018 р. серія БР №573412. По вказаній справі Стрийським міськрайронним судом було ухвалено 22.04.2019 р. рішення, яке постановою колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду було скасовано та відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 з підстави не залучення до розгляду справи належного відповідача.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи № 456/134/19 копії експрес- накладної 6992 позивач 24.12.2018 р. отримав на Новій Пошті товар, а саме медичне обладнання загальною вагою 12,5 кг..

Також, у судовому засіданні були допитані свідки, зокрема свідок ОСОБА_2 показала, що працює бухгалтером у ТОВ «Карпати -4». 24.12.2019 р. близько 12 год. її керівник ОСОБА_1 привіз у магазин «Медтехніка» товар. Спочатку він зайшов та заніс у приміщення свою сумочку, а потім пішов до машини та приніс три коробки. Її робоче місце знаходиться біля вікна, тому вона побачила, що працівники поліції блокують колеса автомобіля на якому приїхав ОСОБА_1 . Після чого вони вийшли на вулицю. Також вказала що процес розвантаження автомобіля тривав не більше 5 -6 хв..

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що вона працює продавцем у магазині «Медтехніка». 24.12.2018 р. власник магазину ОСОБА_1 привіз власним автомобілем товар та зупинився біля входу у магазин, оскільки здійснював розвантаження коробок з товаром.

У відповідності до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жоден докази не має для суду наперед встановленої сили.

В даному випадку, судом встановлено те, що ОСОБА_1 порушив вимоги правил дорожнього руху та здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку "Зупинку заборонено", що не заперечувалось ним та його представником у судовому засіданні.

Твердження позивача про те, що зупинка була вимушеною та здійснена для розвантаження товару, що дозволяється згідно правил дорожнього руху не беруться судом до уваги, оскільки такі є безпідставними так як ПДР чітко визначено випадки у яких дія знаку 3.34 ПДР не поширюється на зупинку транспортного засобу, а саме: на зупинку таксі,що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу); на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід» та на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Проте, позивачем не наведено жодного належного, допустимого та достовірного доказу у розумінні ст.ст. 73-75 КАС України у підтвердження того, що транспортний засіб, яким він керував та він сам підпадає під категорію осіб на зупинку транспортних засобів яких дія знаку 3.34 ПДР не поширюється. Посилання позивача та його представника, на пункт в якому зазначено, що дозволена зупинка з метою завантаження чи розвантаження вантажу, в даному випадку застосована до таксі, які можуть здійснювати зупинку для посадки або висадки пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 порушив правила зупинки, за що наступає адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Накладене на нього стягнення є мінімальне з передбачених санкцією вказаної частини цієї статті. Лейтенант поліції ОСОБА_4 при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не допустив порушень, які в свідчили про незаконність винесеного рішення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необгрунтованістю та безпідставністю, оскільки факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується його ж особистими поясненнями, що відповідно до ст. 251 КУпАП є належним доказом, та жодним іншим доказом не спростовується. А відтак оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення від 24.12.2018 є законною і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211, 241-246 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, третя особа без самостійних вимог інспектор СРПП №4 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Антіш Степан Михайлович про скасування постанови - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної

скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н. М. Янів