Справа № 420/5107/19
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5107/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що він отримує пенсію за вислугою років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак, відповідачем прийнято рішення №1105 від 27.09.2017р. про утримання надміру виплачених сум пенсій, яким визначено суму переплати 89238,20 грн., яка підлягає поверненню ОСОБА_1. В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що у зв'язку з поновленням па службі 30.04.2013 р. відповідно до подання про призначений пенсії від 19.08.2017р. № 133 та копії трудової книжки і отримання пенсії в порушення норм Закону України «про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30.04.2013р. по 06.11.2015р. з вирахуванням доплати пенсії за період з 07.11.2015р. по 30.09.2017р. Не погоджуючись з даним рішенням, позивач звернувся до суду, вказуючи на те, що підстави для утримання надміру виплачених сум відсутні, оскільки відсутні зловживання з його сторони.

Ухвалою судді від 03.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

18.09.2019 року за вх. №33687/19 відповідачем подано відзив, у якому відповідач вказує на те, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2016 р. у справі № 815/5129/16 визнано протиправними та скасовано наказ Головного управління МВС України в Одеській області №755 від 12.04.2013 р., в частині, що стосується позивача в частині звільнення з посади та відповідно поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ВДАІ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області з 29.04.2013 року. Таким чином, керуючись нормою ч.1 ст.2 Закону №2262, визнання факту звільнення позивача зі служби недійсним є підставою для позбавлення його права на отримання пенсії за вислугу років з 30.04.2013 року, оскільки факт звільнення особи зі служби є головною умовою для набуття нею права на призначення пенсії за вислугу років.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

У період з 2013 по 2016 рік щодо підполковника поліції ОСОБА_1 Суворовським районним судом м. Одеси розглядалась справа № 523/13875/13-к щодо скоєння останнім кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст.27 ч. 3, 366 ч.2 КК України.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11.06.2015 р. у справі № 523/13875/13-к (1 -кп/523/22/15) визнати невинуватим ОСОБА_1 у пред'явленому обвинуваченні за ст.ст.27 ч. 3, 366 ч,2 КК України та виправдати його в зв'язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Зазначений вирок залишено в силі за результатами перегляду судового рішення судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01.12.2016 року у справі №815/5129/16 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Одеській області №755 від 12.04.2013 р, в частині, що стосується позивача та наказ №174 о/с від 23.04.2013 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ позивача: поновлено позивача на посаді начальника ВДАІ Малиновського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області з 29.04.2013 р. та = стягнуто з Головного управління МВС України в Одеській області на користь позивача середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.04.2013 р. по 29.04.2014 р.: у частині поновлення на посаді та стягнення середньомісячного грошового утримання за час вимушеного прогулу за 1 (один) місць допущено негайне виконання судового рішення. Зазначена постанова суду набрала законної сили 26.01.2017 р.

Додатковою постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2017р. у справі № 815/5129/16 пункт 4 резолютивної частини постанови суду від 01,12.2016 р. викладено в наступній редакції, зазначивши про стягнення з Головного управління МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.04.2013 р. по 29.04.2014 р. в розмірі 36779 гри. 63 коп.

02.08.2019 р. (вик. № 14/1-С-378) за результатами розгляду відповідної заяви позивача Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області повідомлено, що згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 02.02,2017р. у справі № 815/5129/16 стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 29.04,2013 р. по 29.04.2014 р. в розмірі 36779.63 гри., яке перераховано позивачу на картковий рахунок у липні 2017 року у сумі 30701.64 грн. та у вересні 2017р. у сумі 5526,29 грн. При цьому зазначено, що в архівному відділі управління режиму та технічного захисту інформації ГУНИ в Одеській області відсутні особові картки позивача про грошове забезпечення за період роботи з 2013р. по 2015р.

Тобто позивачем у зв'язку з виконанням Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області постанови суду отримано грошове забезпечення за час вимушеного прогулу виключно за період з 29,04.2013 р. по 29.04.2014 р. в розмірі 36779,63 коп„ тобто за один рік з моменту звільнений.

Разом з тим після прийняття Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області відповідного рішення про звільнення позивача, позивачем оформлено пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, відповідачем прийнято рішення №1105 від 27.09.2017р. про утримання надміру виплачених сум пенсій, яким визначено суму переплати 89238,20 грн,, яка підлягає поверненню ОСОБА_1.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що у зв'язку з поновленням на службі 30.04.2013 р. відповідно до подання про призначений пенсії від 19.08.2017р. № 133 та копії трудової книжки і отримання пенсії в порушення норм Закону України «про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 30.04.2013р. по 06.11.2015р. з вирахуванням доплати пенсії за період з 07.11.2015р. по 30.09.2017р.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, то порушує його конституційне право на соціальний захист.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно з ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» стягненню з пенсіонера підлягають тільки суми пенсії, надміру виплачені йому внаслідок зловживань з боку пенсіонера (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо).

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695.

Згідно вимог пункту 3 Порядку від 21 березня 2003 року № 6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Разом із тим, відповідачем, який є суб'єктом владних повноважень, і на якого у відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок доказування правомірності своїх рішень та дій, не надав суду належних доказів, які б підтверджували зловживання з боку позивача або подання останнім недостовірних даних при призначенні та отриманні ним пенсії.

Відтак, рішення Головного управління ПФУ в Одеській області від 27 вересня 2017 року № 761 про утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії належить визнати протиправним та скасувати.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 червня 2018 року у справі № 344/16504/16-а.

У разі припинення виплати пенсії відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Отже, обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування, яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

За змістом названих норм відповідальність пенсіонера наступає виключно у випадках свідомого надання особисто пенсіонером особистої недостовірної інформації або неповідомлення органу, який призначає пенсію, відомих йому обставин, що зумовлюють зменшення призначеної пенсії. На пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.

Отже, на пенсіонера може бути покладений обов`язок про повернення надміру виплаченої пенсії лише у випадку встановлення і доведення об`єктивними даними зловживань з його боку, тобто наявність об`єктивно встановленої вини в наданні недостовірних даних.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені надмірно проведені виплати пенсії виплачені позивачу не з вини пенсіонера, будь-яких даних про зловживання з боку позивача або подання ним недостовірних даних відповідачем не надано та не встановлено.

Оскільки жодних фактів зловживань з боку позивача або подання ним недостовірних даних для призначення пенсії немає, тому оскаржуване рішення про утримання пенсії винесене без законних підстав, порушує права та законні інтереси Позивача, тому суд вважає що позов підлягає до задоволення, а рішення до скасування та стягнення з відповідача утриманих внаслідок оскаржуваного рішення коштів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з боку позивача відсутні зловживання, які б призвели до виплати пенсій у більшому розмірі, подання ним недостовірних даних для призначення пенсії, тому оскаржуване рішення про утримання пенсії винесене без законних підстав, порушує права та законні інтереси позивача, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи, що судом встановлено протиправність дій відповідача, то суд з метою поновлення порушених прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повернути кошти, які утриманні останнім з пенсійних виплат позивача.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Суд також зважає на те, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, слід відмітити, що відповідач не навів у своєму рішенні обґрунтованих обставин щодо фактів зловживання з боку позивача, так само відповідач не навів таких обставин і під час розгляду справи у суді.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України. при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1105 від 27.09.2017р. про утримання надміру виплачених сум пенсій, яким визначено суму переплати 89238,20 гри., яка підлягає поверненню ОСОБА_1.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вирішити питання щодо повернення на користь ОСОБА_1 коштів, які стягнуті згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1105 від 27.09.2017р.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 03.10.2019 року.

Суддя Л.М. Токмілова

.