Справа № 813/2185/17
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8035/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Фермерського господарства «Пчани-Денькович» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Гулкевич І.З.; складене у повному обсязі 27 червня 2019 року) в адміністративній справі № 813/2185/17 за позовом Фермерського господарства «Пчани-Денькович» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року Фермерське господарство «Пчани-Денькович» (далі ФГ «Пчани-Денькович») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області) щодо проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобовязання, за результатами якої складено акт перевірки № 668/13-18-12/36738335 від 29.12.2016 та визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 03.05.2017 за № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що проведена камеральна перевірка є неправомірною, оскільки в той час діяв мораторій на здійснення відповідачем камеральної перевірки позивача. Протиправність спірних рішень позивач обґрунтував наявними платіжними дорученнями, згідно яких узгодженні податкові зобовязання сплачені ним у встановлені законом строки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило ФГ «Пчани-Денькович», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; та за неправильного застосування норм матеріального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує загалом тими ж обставинами, що й вимоги позовної заяви.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що камеральну перевірку позивача проведено правомірно, такою перевіркою встановлено несвоєчасну сплату позивачем самостійно узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість, відтак спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 29.12.2016 Стрийська обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Львівській області провела камеральну перевірку позивача на предмет своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобовязання до бюджету, за результатами чого склала акт № 668/13-18-12/36738335.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 ПК України, у звязку з чим 03.05.2017 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1, яким за затримку на 2, 2, 1 календарних днів сплати суми грошового зобовязання в розмірі 68628,44 грн позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 6862,80 грн за платежем податок на додану вартість с/г підприємств за операціями із зерновими і технічними культурами;

- № НОМЕР_2, яким за затримку на 1 календарний день сплати суми грошового зобовязання в розмірі 74478,00 грн позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 7447,80 грн за платежем податок на додану вартість с/г підприємств за операціями з продукцією тваринництва;

- № НОМЕР_3, яким за затримку на 2, 1 календарних днів сплати суми грошового зобовязання в розмірі 326 463,66 грн позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 10 % у сумі 36 256,40 грн за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ФГ «Пчани-Денькович» оскаржило їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивач станом на останній день строку сплати узгодженого податкового зобовязання не забезпечив перерахування на власні рахунки у системі електронного адміністрування податку, зазначені у п.209.2.1 п.209.2 ст.209 ПК України, коштів у розмірі, достатньому для перерахування до державного бюджету та на спеціальний рахунок, на підставі поданих податкових декларацій.

Тому, з огляду на несплату позивачем узгодженої суми грошового зобовязання протягом строків, визначених ПК України, відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності на підставі статті 126 ПК України.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що грошове зобовязання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

В силу приписів п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Пункт 54.1 ст. 54 ПК України визначає, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до статті 57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1).

Пунктом 126.1 ст. 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно розрахунку штрафних фінансових санкцій позивач подав та нарахував у Додатку 10 розрахунок сум податку на додану вартість по операціях з сільськогосподарськими товарами/послугами, що підлягають сплаті до державного бюджету та перерахуванню на спеціальний рахунок (ДС10) № НОМЕР_4 від 19.08.2016 термін сплати 30.08.2016 17 6450 грн.

Станом на 30.08.2018 у ФГ «Пчани-Денькович» була переплата в сумі 107 821,56 грн (сплачена 26.08.2016).

31.08.2018 позивач сплатив суму 66 894,20 грн платіжним дорученням № 7336035.

Станом на 31.08.2018 позивачем недоплачено суму 1734,24 грн, яка була погашена платіжним дорученням від 01.09.2016 р. № 7341412, № 7341325.

Позивачем також було подано та нараховано у Додатку 10 розрахунок сум податку на додану вартість по операціях з сільськогосподарськими товарами/послугами, що підлягають сплаті до державного бюджету та перерахуванню на спеціальний рахунок (ДС10) за № НОМЕР_5 від 18.10.2016 термін сплати 30.10.2016 274 578 грн.

Станом на 30.10.2018 у ФГ «Пчани-Денькович» була переплата в сумі 200 099,96 грн (сплачена 25.10.2016), недоплата становила 74 478,04 грн.

31.10.2018 позивач сплатив суму 74 478,04 грн платіжним дорученням № 8281698.

Крім того, господарством подано та нараховано у декларації з ПДВ № НОМЕР_6 від 19.08.2016, термін сплати 30.08.2016 170 160,08 грн, які платником сплачено 31.08.2018 платіжним дорученням № 7336035.

Також, позивачем подано та нараховано у декларації з ПДВ № 804380 від 18.10.2016, термін сплати 30.10.2016 192 402,98 грн, які платником сплачено 31.10.2016 платіжним дорученням № 8281756.

Вищезазначене підтверджується також інтегрованою карткою платника податків, на підставі якої, а також податкових декларацій, податковим органом проведено камеральну перевірку та виявлено порушення щодо своєчасності сплати до державного бюджету та перерахуванню на спеціальний рахунок сум податку на додану вартість по операціях з сільськогосподарськими товарами/послугами.

Щодо правомірності проведення камеральної перевірки, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях(розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральної перевірки визначений у статті 76 ПК України, відповідно до положень якої камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обовязкова.

З вищенаведеного видно, що особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов'язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок.

Право на проведення перевірки платників податків (крім Національного банку України) передбачено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Правовий аналіз викладеного дає підстави для висновку, що камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування та відображення усіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків.

28.12.2014 Верховною ОСОБА_4 України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII (далі по тексту - Закон України № 71-VIII), відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою субєкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється: - з 1 січня 2015 року на перевірки субєктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість; - з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Виходячи з правового аналізу наведених вище норм, якими встановлений спеціальний порядок проведення перевірок субєктів господарювання за певними умовами, запроваджені наведеним Законом обмеження не стосуються камеральних перевірок, які є функцією здійснення повноважень контролюючим органом, обєктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом під час проведення камеральної перевірки

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 21 червня 2018 року у справі № 813/448/17.

Щодо обґрунтувань позивача про те, що узгодженні податкові зобовязання сплачені ним у встановлені законом строки, що підтверджується платіжними дорученнями № 836 від 30.08.2016 на суму 334 471,00 грн; № 847 від 31.08.2016 на суму 9000 грн; № 51 від 28.10.2016 на суму 372 900,00 грн. колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 209.1 статті 209 ПК України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування. Позивачем обрано спеціальний режим оподаткування.

Згідно із пунктом 209.2.3 пункту 209.2 статті 209 ПК України для перерахування до державного бюджету коштів, зарахованих на рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість з рахунків платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, зазначених у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету, зазначена у податковій декларації, в якій відображаються результати діяльності в межах спеціального режиму оподаткування за звітний (податковий) період. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету.

Суми податку на додану вартість, що підлягають перерахуванню на спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, не підлягають сплаті до бюджету та повністю залишаються в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для використання у виробництві сільськогосподарських товарів/послуг. Зазначені суми коштів акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на таких рахунках у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 209.2.4 пункту 209.2 статті 209 ПК України сільськогосподарські підприємства субєкти спеціального режиму оподаткування у строки, встановлені цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобовязань, повинні забезпечити перерахування на їхні рахунки у системі електронного адміністрування податку, зазначені у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 цієї статті, коштів у розмірі, достатньому для перерахування до державного бюджету та на спеціальний рахунок, на підставі поданої податкової декларації, в якій відображаються результати діяльності в межах спеціального режиму оподаткування протягом звітного (податкового) періоду.

Вказане у сукупності свідчить про те, що позивач станом на останній день строку сплати узгодженого податкового зобовязання не забезпечив перерахування на власні рахунки у системі електронного адміністрування податку, як це зазначено у підпункті 209.2.1 пункту 209.2 статті 209 ПК України, коштів у розмірі, достатньому для перерахування до державного бюджету та на спеціальний рахунок, на підставі поданих податкових декларацій.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач провів камеральну перевірку та застосував штрафні санкції за несвоєчасну сплату грошових зобовязань з ПДВ законно, а тому оскаржувані податкові повідомлення є правомірними та скасуванню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Пчани-Денькович» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року в адміністративній справі № 813/2185/17 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини пятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_1
Постанова складена у повному обсязі 04 жовтня 2019 року.