Справа № 826/14624/17
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/14624/17

адміністративне провадження №К/9901/49930/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року (судді Кузьменко А.І., Добрівська Н.А., Маруліна Л.О.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року (судді Бужак Н.П., Костюк Л.О., Троян Н.М.) у справі № 826/14624/17 за позовом ОСОБА_1 до Держави - гаранта права в особі Кабінету Міністрів України (далі - КМУ, Кабмін) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У листопаді 2017 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність КМУ щодо ненадання позивачу об`єктивної письмової відповіді по суті;

- визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України щодо неналежної відповіді на його заяву;

- визнати протиправними дії КМУ, які полягають у свідомому принижені його честі і гідності, посяганні на життя і здоров`я та невизнанні Конституції і Законів України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 серпня 2017 року ОСОБА_1 в порядку визначеному Законом України «Про звернення громадян» звернувся до КМУ, Кабміну в особі В. Гройсмана із заявою, в якій просив забезпечити виконання вимог Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», Закону України «Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду і фінансове забезпечення», Цивільного кодексу України та Віденської конвенції про цивільну відповідальність, та невідкладно виплатити одноразову страхову компенсаційну допомогу у розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на день виплати, на підставі довідки про стан здоров`я.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Міністерства соціальної політики України залишено без розгляду на підставі клопотання позивача, заявленого у підготовчому засіданні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Мотиви, з яких суди першої та апеляційної інстанцій виходили при прийнятті оскаржуваних судових рішень, ґрунтуються на тому, що дії КМУ щодо порядку розгляду заяви ОСОБА_1 від 31 серпня 2017 року повністю узгоджуються з вимогами чинного законодавства, зокрема вчиненні в межах, визначених Основним Законом та Законом України «Про звернення громадян».

Щодо протиправності дій КМУ про незабезпечення виплат відшкодування ядерної шкоди, які позивач обґрунтовує посилаючись на лист Департаменту соціального захисту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи Міністерства соціальної політики України (далі - Департамент) від 04 жовтня 2017 року №430/0/78-17/292, суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідь на таке звернення ОСОБА_1 надавав Департамент.

При цьому, як зазначив суд першої інстанції, позивач не оскаржує дії або рішення Департаменту щодо наданої відповіді, як і не ставить питання про зобов`язання здійснити таке відшкодування.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої вимоги у касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що КМУ, як вищий орган в системі органів виконавчої влади, грубо, свідомо, ціленаправлено не виконує свої основні функції та обов`язки щодо відшкодування ядерної шкоди заподіяної його здоров`ю, що є прямим обов`язком держави.

Скаржник вважає, що оскаржувані судові рішення є неправосудними, ухвалені з недотриманням Конституції України, Загальної декларації прав людини, вимог Законів України.

Позиція інших учасників справи

У (запереченні) відзиві на касаційну скаргу КМУ просить залишити її без задоволення, а рішення судів - без змін, оскільки вважає доводи скаржника безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що ухвалені з додержанням норм процесуального права.

Рух касаційної скарги

Ухвалою від 23 травня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Коваленко Н.В. (суддя-доповідач), Берназюка Я.О., Гриціва М.І. відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі ухвали про відвід (самовідвід) визначено новий склад суду: Желтобрюх І.Л. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Білоус О.В., Стрелець Т.Г.

12 червня 2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження від 12 червня 2019 року № 709/0/78-19, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І.Л. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року

№ 14), визначено новий склад суду: Соколов В.М. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Єресько Л.О., Загороднюк А.Г.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

ОСОБА_1 людина з інвалідністю І групи, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями посвідчень серії ААВ №002666, А №004980.

Позивач звернувся до КМУ із заявою від 31 серпня 2017 року, в якій просив Державу як гаранта права, оператора ядерної установки ЧАЕС, забезпечити виконання вимог Законів України, та невідкладно виплатити одноразову страхову компенсаційну допомогу в розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на день виплати, на підставі довідки про стан здоров`я.

Департамент листом від 04 жовтня 2017 року №430/0/78-17/292 повідомив позивача, що за дорученням Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату КМУ від 04 вересня 2017 року за №41-Р-020307/26 розглянув його звернення та в межах компетенції зазначає, що Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (із змінами і доповненнями) передбачено гарантовані державою пільги та компенсації для громадян, віднесених до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак, вказаним Законом №796-XII відшкодування ядерного збитку, не передбачено.

Вважаючи вищезазначені дії КМУ протиправними та такими, що суперечать Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», Закону України «Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду і фінансове забезпечення», Цивільного кодексу України та Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) передбачено право громадян України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За правилами статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Зі змісту звернення ОСОБА_1 від 31 серпня 2017 року слідує, що останній звернувся до КМУ саме із заявою (клопотанням) щодо забезпечення виконання вимог Закону України «Про цивільну відповідальність та ядерну шкоду та їх фінансове забезпечення» щодо виплати одноразової страхової компенсаційної допомоги за заподіяну ядерну шкоду.

Статтею 19 зазначеного Закону передбачено обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, серед яких, зокрема, обов`язок об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Статтею 15 вказаного Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

За частиною третьою статті 7 Закону № 393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Як установлено судами та підтверджено матеріалами справи, Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України листом від 04 вересня 2017 року № 41-Р-020307/26 повідомило позивача, що його заяву від 31 серпня 2017 року відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» надіслано за належністю Міністерству соціальної політики України та Міністерству охорони здоров`я України для розгляду і надання відповіді.

Таким чином, відповідач - КМУ розглянув заяву ОСОБА_1 від 31 серпня

2017 року та відповідно до вимог частини третьої статті 7 Закону № 393/96-ВР повідомив останнього про направлення заяви за належністю до Міністерства соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України.

Ураховуючи викладене колегія суддів вважає, що при наданні відповіді позивачу на заяву від 31 серпня 2017 року відповідач - КМУ діяв у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством, оскільки положеннями Закону № 393/96-ВР прямо передбачено право органів державної влади передавати звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, якщо вирішення поставлених у зверненні питань не входить до їх повноважень.

У свою чергу, Департамент розглянув заяву позивача від 31 серпня 2017 року та листом від 04 жовтня 2017 року № 430/0/78-17/292 повідомлено його, що Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено гарантовані державою пільги та компенсації для громадян, віднесених до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте, підстави для відшкодування ядерного збитку відсутні.

Виходячи зі змісту листа Департаменту, можна констатувати, що позивач отримав повну та вичерпну відповідь на поставлені у заяві від 31 серпня 2017 року питання.

Водночас, позивачем не оскаржується вищевказана відповідь Департаменту на його звернення, як і не ставиться питання про зобов`язання останнього здійснити відшкодування ядерної шкоди.

Із встановлених в цій справі обставин слідує, що спір виник у зв`язку з незгодою позивача з відповіддю Департаменту на його звернення (адресоване КМУ) з приводу виконання Урядом України зобов`язань, які, на думку позивача, полягають у забезпеченні виплат відшкодування ядерного збитку.

Однак, заяву позивача адресат розглянув відповідно до Закону № 393/96-ВР і надав відповідь по суті цього звернення.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту фактично є намаганням захистити своє майнове право на отримання відшкодування одноразової страхової компенсаційної допомоги.

Але в контексті правовідносин, які виникли з розглядом письмового звернення ОСОБА_1 до КМУ, такий спосіб захисту не відповідає характеру (суті) права, яке позивач вважає порушеним.

Зважаючи на суб`єктний склад спірних правовідносин, їх зміст, підстави виникнення і правове регулювання колегія суддів вважає, що в обсязі встановлених цій справі обставин висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Як орган державної влади, Кабмін відповідно до статті 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За такого правового регулювання спірних правовідносин та враховуючи обставини даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян», у порядку та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

З урахуванням вимог статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року у справі №826/14624/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду