Справа № 756/11741/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 жовтня 2019 року № 756/11741/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомОСОБА_1
доУправління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції
провизнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач ОСОБА_1 ) звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції (далі-відповідач) про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо не проведення службового розслідування згідно листа - доручення Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 14.06.2018 р. № 3442/125/5105-2018 стосовно проведення службового розслідування за фактами неналежного виконання службових обов`язків екіпажем № 0172 та зобов`язання відповідача провести службове розслідування згідно листа - доручення Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 14.06.2018 р. № 3442/125/5105-2018 стосовно проведення службового розслідування за фактами неналежного виконання службових обов`язків екіпажем № 0172.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.09.2018 р. справу № 2а-756/347/18 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2018 року справа прийнята до провадження, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо не проведення службового розслідування за фактами неналежного виконання службових обов`язків екіпажем № 0172.

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав на відсутність підстав для проведення службового розслідування.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як зазначено позивачем, 09.06.2018 р. ОСОБА_1 подано до Оболонського УП ГУНП в м. Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме перевищення повноважень інспекторами патрульної поліції, що перебували у складі екіпажу № 0172, зокрема поліцейським роти № 2 батальйону № 2 полку 1 УПП в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 та його напарником ОСОБА_2 .

В подальшому, згідно листа Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 14.06.2018 р. № 3442/125/5105-2018, вказану заяву про вчинення кримінального правопорушення перенаправлено до відповідача для проведення службового розслідування.

Листом відповідача від 10.08.2018 р. № К-6724/41/11/2/02/2018, яким зазначено, що за наслідками проведеної перевірки неправомірних дій з боку окремих працівників патрульної поліції УПП в м. Києві ДПП, не виявлено.

Не погоджуючись із вказаною відповіддю та бездіяльністю правоохоронних органів, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» встановлено право громадян України звертатися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) ( ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян»).

Згідно із ст. 18 Закону України «Про звернення громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу.

Як вже зазначалось, 09.06.2018 р. ОСОБА_1 подано до Оболонського УП ГУНП в м. Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення, а саме перевищення повноважень інспекторами патрульної поліції, що перебували у складі екіпажу № 0172, зокрема поліцейським роти № 2 батальйону № 2 полку 1 УПП в м. Києві старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 та його напарником ОСОБА_2 .

Згідно листа Оболонського УП ГУНП в м. Києві від 14.06.2018 р. № 3442/125/5105-2018, вказану заяву про вчинення кримінального правопорушення перенаправлено до відповідача для проведення службового розслідування.

28.06.2018 р. відповідачем складено доповідну записку про результати проведення перевірки інформації, викладеної в матеріалах Оболонського УП ГУНП у м. Києві, якою зазначено, що за наслідками проведеної перевірки неправомірних дій з боку окремих працівників патрульної поліції УПП в м. Києві ДПП, не виявлено.

Листом від 10.08.2018 р. № К-6724/41/11/2/02/2018 відповідач повідомив позивача про встановлені обставини під час проведення перевірки та вказав про відсутність неправомірних дій з боку окремих працівників патрульної поліції УПП в м. Києві ДПП.

Відтак, відповідачем у своїй відповіді надано повне обґрунтування своїх висновків та розглянуто заяву позивача в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України № 230 від 12.03.2013 р. (далі - Інструкція) підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС (особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п.п. 2.2.1 п. 2.2. Інструкції, службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Пунктом 2.5 Інструкції передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до приписів Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11 березня 1980 р. на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, питання про зобов`язання відповідача провести службове розслідування є дискреційними повноваженнями Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, є за своєю правовою природою виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень), а втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, у зв`язку з чим, суд позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, суд звертає увагу, що до функцій Управління патрульної поліції, згідно Положення про Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 20.07.2018 р. № 3338 (далі - Положення № 3338), проведення службових розслідувань не відноситься.

Згідно п. 38 розділу 3 Положення № 3338 Управління розглядає запити, звернення громадян, установа та організацій, органів виконавчої влади та місцевого самоврядування з питань, що належать до компетенції Управління.

Через що відсутня підстава для зобов`язання вчинити дію особу, обов`язок щодо виконання якої на неї не покладено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необгрунтовність позовних вимог та відсутності правових підстав для їх задоволення.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд доходить висновку про необґрунтованість доводів позивача, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 77, 139, 243-245, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) відмовити.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко