Справа № 802/1157/16-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2019 року

Київ

справа №802/1157/16-а

касаційне провадження №К/9901/26938/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім» на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 (суддя Воробйова І.А.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 (головуючий суддя - Сторчак В.Ю., судді: Ватаманюк Р.В., Мельник-Томенко Ж.М.) у справі №802/1157/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім» до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вімексім» у серпні 2016 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.04.2016 № .

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 07.11.2016 позовні вимоги залишив без задоволення.

Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13.12.2016 постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 залишив без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вімексім» звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, статтей 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV, частин першої та другої статті 71, частини першої статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи судами попередніх інстанції).

Зокрема, наголошує на реальності господарських операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вімексім» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маріс ЛТД».

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Вінницькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правильності нарахування та сплати до державного бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства при проведенні фінансово-господарських операцій з фіктивним підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «Маріс ЛТД» (в подальшому змінено назву підприємства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Лістер Плюс») за період з 01.01.2014 по 01.11.2015, результати якої оформлено актом від 31.03.2016 № 340/22/37338260.

Правовою підставою для проведення вказаної перевірки визначено підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а фактичною - отримання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2015 щодо призначення у кримінальному провадженні №0000239 позапланової документальної перевірки.

Актом перевірки встановлено вчинення позивачем порушень пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2, 138.4, 138.6 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що полягало у неправомірному формуванні витрат, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, за господарськими операціями з Товариством з обмеженою відповідальністю «Маріс ЛТД» на підставі договорів щодо поставки пшениці.

В обґрунтування відсутності у позивача підстав для формування витрат за вказаними операціями податковий орган посилався на фіктивний характер діяльності задекларованого позивачем контрагента, що підтверджується вироком у кримінальній справі, який набрав законної сили.

На підставі зафіксованих в акті перевірки висновків податкового органу про вчинення позивачем порушень Вінницькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області 20.04.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення грошових зобов`язань з податку на прибуток у загальній сумі 372399 грн., в тому числі: в сумі 248266 грн. за основним платежем та в сумі 124133 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведених законодавчих положень вбачається, що умовами реалізації права платника на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

У спірному випадку контролюючий орган послався на фіктивність контрагента позивача як суб`єкта господарювання та свої доводи підтверджував вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2015 у справі № 200/17923/15-к, який набрав законної сили. Так, вказаним судовим рішенням директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріс ЛТД» ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України. При розгляді кримінальної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 був лише формальним керівником суб`єкта господарювання та не виконував жодних функцій, покладених на нього статутом, не брав участі у фінансово-господарській діяльності юридичної особи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого, зокрема, в постанові від 01.12.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеппермінт» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, статус фіктивного (нелегального) підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а відтак господарські операції такого підприємства не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

За таких обставин висновок судів першої та апеляційної інстанцій про неправомірність формування позивачем витрат за здійсненими з Товариством з обмеженою відповідальністю «Маріс ЛТД» господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім» без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім» залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 07.11.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі №802/1157/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк