Справа № 640/16948/19
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 жовтня 2019 року № 640/16948/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомМіністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6)
доМіністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13)
про визнання протиправною та скасування постанови від 20.08.2019 за ВП№58038401, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерства оборони України звернулось до Окружного адміністративного суду міста Київ з позовною заявою до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби, в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.08.2019 про накладення штрафу винесену в рамках виконавчого провадження ВП№58038401;

- зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№58038401 у зв`язку з фактичним виконанням рішення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протиправно прийнято постанову від 20.08.2019 ВП№58038401. Позивачем наголошено на тому, що резолютивна частина рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2018 у справі №760/25512/17 містить зобов`язання прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Так, позивачем зазначено, що рішення суду було повністю фактично виконано Міністерством оборони України, виконавче провадження повинно бути закінчено, а постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.08.2019 ВП№5803840 про накладання штрафу підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/16948/19, з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, призначено справу до судового розгляду та запропоновано відповідачу у встановлені судом строки надати відзив на позовну заяву.

Відповідачем у встановлені судом строки відзив на позовну заяву не надано.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП№58038401 з примусового виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва щодо зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності другої групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975), з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

Так, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.01.2019 відкрито виконавче провадження з виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2018 у справі №760/25512/17 та зобов`язано Міністерство юстиції України виконати вказане рішення протягом 10 робочих днів.

Надалі, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову від 20.08.2019 ВП№58038401 про накладення на штрафу на Міністерство оборони України у розмірі 5 100,00 грн.

Позивач, вважаючи вказану постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Законом України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року №1404-VIII, визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статі 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З викладених норм вбачається, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2018 у справі №760/25512/17, зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності другої групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядок №975.

Так, виконавче провадження ВП№58038401 відкрито для примусового виконання судового рішення у справі №760/25512/17 про зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Як зазначено позивачем, на виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2018 у справі № 760/25512/17, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, розглянуто документи ОСОБА_2 та відповідно до протоколу від 28.12.2018 №138 прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, у зв`язку із неподанням ним необхідних документів, а саме документу що свідчить про обставини отриманого ним поранення.

Департаментом фінансів Міністерства оборони України листом від 11.02.2019 вих.№248/1006 повідомлено Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про виконання судового рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2018 у справі №760/25512/17 та закінчення виконавчого провадження ВП№58038401.

Так, позивачем наголошено на тому, що суд не втручаючись в дискрецію суб`єкта владних повноважень зобов`язав Міністерство оборони України розглянути заяву та вирішити питання про виплату або відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності позивача, з урахуванням поданих позивачем документів відповідно до Порядку №975.

Відповідно до абзацу 2 пункту 13 Порядку №975, розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Разом з тим, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2018 у справі №760/25512/17 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності другої групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975), з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

Зокрема, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Солом`янським районного суду міста Києва в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства винесено окрему ухвалу від 05.08.2019 у справі №760/25512/17, відповідно до якої задоволено заяву ОСОБА_1 , визнано протиправним рішення про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформлене пунктом 26 протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.12.2018 №138 (затвердженого Міністром оборони України 29.12.2018); зобов`язано Міністерство оборони України вжити заходи щодо усунення порушень пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України шляхом розгляду питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ (другої) групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії відповідно до підпункту «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

Відтак, і рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2018 у справі №760/25512/17, і окремою ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.08.2019 у справі №760/25512/17 встановлено, що позивач має право розраховувати на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Приписами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27.06.2018 у справі №760/25512/17 зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та, в свою чергу, окремою ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.08.2019 у справі №760/25512/17 визнано протиправним рішення про відмову у призначенні і виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформлене пунктом 26 протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.12.2018 №138.

Слід зазначити, що частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі "Immobiliare Saffi "проти Італії", заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004).

Отже, ОСОБА_1 , отримавши рішення місцевого суду щодо призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності другої групи , мав "законні сподівання" на його безперешкодне та швидке виконання.

Згідно рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів №13 (2010) "Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень" Консультативна рада Європейських суддів вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх ex-officio. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним.

Так, враховуючи зазначені обставини, Міністерством оборони України рішення суду по справі №760/25512/17 не виконано. Тому, суд приходить до висновку, що доводи Міністерства оборони України є необґрунтованими.

Слід зазначити, що пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішенням згідно з виконавчим документом. Зазначене дає підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.08.2019 ВП№58038401 про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн. та зобов`язання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№58038401 у зв`язку з фактичним виконанням рішення, оскільки позивачем не виконано рішення.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.