Справа № 280/3016/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 вересня 2019 року Справа № 280/3016/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (вул. Брюллова, буд. 5, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69068, )

про визнання дій незаконними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом (з урахуванням уточненого) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи Андрія Дмитровича; скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи Андрія Дмитровича від 07.05.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь ОСОБА_2 у розмірі 35610,86 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження ВП № 3321197 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3020 від 05.08.2005 року виданого Шевченківським районним судом М.Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на видів користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку починаючи з 27.04.2005 року. В травні 2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапою А.Д. зроблено перерахунок заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим провадженням ВП № 3321197, що підтверджується перерахунком заборгованості від 30.05.2019 року. Заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 53099,95 грн. погашена у повному обсязі 07.06.2019 року, що підтверджується відповідною квитанцією №RC_NDUH25J224PM811XCEET4. 10.06.2019 року в приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області позивачем особисто було отримано постанову про накладення штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір, яких за період з 01.05.2014 року по 31.05.2019 року на суму 53099,95, що перевищує суму відповідних платежів за три роки у розмірі 26549,98 грн. на користь стягувача. Крім того, 19.07.2019 року представником позивача в приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було отримано постанову від 07.05.2019 року про накладення штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір, яких за період з 01.05.2014 року по30.04.2019 року на суму 7122172 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три роки у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів у сумі 35610,86 грн. на користь стягувача. Позивач стверджує у позовній заяві, про те, що про існування постанови про накладення штрафу від 07.05.2019 року не знав, дізнався лише після отриманні її копії його представником 19.07.2019 року. Вказує, що з постановами не згоден та вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Також позивач зазначив, що старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапа А.Д. у відповідності п.1 ч.9 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" 07.05.2019 року виніс постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, але останній не виконав вимоги, передбачені ч.9 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, своєю бездіяльність позбавив його права на оскарження постанови.

Ухвалою суду від 03.09.2019 призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 12.09.2019 урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначених ст.287 КАС України (категорія термінових адміністративних справ).

11.09.2019 за вх. № 37631 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що в ході проведення перевірки було встановлено, що 23.04.2007 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3020 від 5 серпня 2005 року виданого Шевченківським р/с м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку "починаючи з 27.04.2005 р. 07.05.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 35610,86 грн. у зв`язку з тим, що з 01.05.2014 по 31.05.2019 року у боржника ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі Сплати аліментів у розмірі 71221,72 грн. та за наявності заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. У зв`язку з наданням боржником підтверджуючих документів про сплату аліментів та довідки про отримання доходів державним виконавцем 30.05.2019 року здійснено перерахунок заборгованості згідно з якого 06.06.2019 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 26549,98 грн. Постановою начальника відділу від 10.09.2019 року процесуальний документ - постанову старшого державного виконавця Сапи А.Д. про накладення штрафу на боржника у розмірі 26549,98 грн. від 06.06.2019 року винесену про примусовому виконанні виконавчого листа №2-3020 від 5 серпня 2005 року виданого Шевченківським р/с м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку починаючи з 27.04.2005 р. визнано такою, що не має законних підстав та відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" скасовано у зв`язку з чим просить закрити провадження відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 268 КАС України.

Ухвалою суду від 12.09.2019 відкладено розгляд справи на 25.09.2019.

25.09.2019 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№39780), в якій представник підтримав позицію позивача викладену у позовні й заяві та просив визнати незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи Андрія Дмитровича, щодо неповідомлення боржника про розмір заборгованості та винесення постанови про заборону виїзду за межі України та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи Андрія Дмитровича від 07.05.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь ОСОБА_2 у розмірі 35610,86 гривень.

Ухвалою суду від 25.09.2019 провадження у справі закрито в частині оскарження постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи Андрія Дмитровича від 06.06.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь ОСОБА_2 у розмірі 26549,98 гривень.

Учасники справи у судове засідання 25.09.2019 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

24.09.2019 від представника відповідача до суду надійшло клопотання (вх. №39698) про розгляд справи за його відсутності.

25.09.2019 від представника позивача надійшла заява (вх. №39781) про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи приписи ст. ст. 194 та 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження ВП № 3321197 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3020 від 05.08.2005 року виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на видів користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку починаючи з 27.04.2005 року.

Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів сума заборгованості станом на 30.04.2019 становила 71221,72 грн.

Відповідно до перерахунку заборгованості по сплаті аліментів сума заборгованості станом на 30.04.2019 становила 53099,95 грн.

Згідно з п.3 ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, старшим державним виконавцем 06.06.2019 прийнято постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 26549,98 грн., що становить 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів

07.06.2019 боржником погашено борг на суму 53099,95 грн., згідно з квитанцією №RC_NDUH25J224PM811XCEET4.

Згідно з п.3 ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, старшим державним виконавцем 07.05.2019 прийнято постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 35610,86 грн., що становить 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів.

В подальшому, постанову старшого державного виконавця від 06.06.2019 про накладення штрафу на боржника у розмірі 26549,98 грн. скасовано постановою начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 10.09.2019.

Зі слів позивача старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи Андрія Дмитровича винесено постанову про заборону виїзду за межі України.

Позивач не погоджуючись із вказаними постановами та діями старшого державного виконавця при винесені зазначених постанов звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 ст. 19 «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом встановлено, що як у постанові старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи Андрія Дмитровича про накладення штрафу від 06.06.2019 так і у постанові від 07.05.2019 у графі «адреса боржника» зазначено: АДРЕСА_2 .

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як стверджує позивач у позовні заяві, жодного разу за період з 2014 року по 2019 рік він не отримував довідку про заборгованість за виконавчим провадженням ВП № 3321197, взагалі про розмір заборгованості дізнався лише наприкінці травня 2019 року і надавши всі квитанції та інформацію щодо отримання доходів за вказаний період ним у повному обсязі була сплачена заборгованість 07.06.2019 року. Про існування постанови від 07.05.2019 року позивач випадково дізнався лише 22.07.2019 року, тобто старший державний виконавець Сапа А.Д. не повідомив його про те, що існує постанова про накладення штрафу, хоча повинен був надсилати та повідомляти про існуючу заборгованість у разі проведення її розрахунку. Також позивач стверджує, що відповідач не виконав вимоги , передбачені ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторона для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, тобто своєю бездіяльність відповідач позбавив позивача права на оскарження постанови про заборону виїзду за межі України.

Зворотного відповідачем під час розгляду справи не доведено, письмових пояснень не надано.

За таких обставин, беручи до уваги той факт, що відповідачем порушено порядок направлення документів виконавчого провадження (призвело до того, що позивач не був обізнаний про існування постанови про накладення штрафу та постанови про заборону виїзду за межі України), суд дійшов висновку про незаконну бездіяльність відповідача, яка виявилась у неповідомленні позивача про існуючу заборгованість у разі проведення її розрахунку та забору виїзду за межі України.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною першої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом.

Абзацом 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Вказану статтю доповнено цією нормою згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018 року, який вступив в дію з 28.08.2018 року.

Згідно з статтею 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Принцип незворотності дії в часі поширюється на всі закони та інші нормативно-правові акти. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неправомірність застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини 1 ст. 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів закріплений також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

В силу пункту 2 рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи те, що заборгованість позивача, щодо сплати аліментів стягувачу утворилась з 2017 року, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка передбачена абзацом 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" введена лише з 28 серпня 2018 році, а тому позивач не міг передбачити настання такої відповідальності у зв`язку із несвоєчасністю такої сплати.

Судом враховано, що в постанові про накладення штрафу старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Максименка Миколи Федоровича від 28.03.2019 року №55806998 в постановляючій частині зазначено, що у боржника утворилась заборгованість по сплаті аліментів сукупний розмір якої складає 71221,72 грн. відповідно до розрахунку від 07.05.2019 року за період з 31.10.2018 по 30.04.2018 року, з якого вбачається, що заборгованість виникла значно раніше, з жовтня 2017 року.

Отже, прийнято постанову про накладення на боржника ( ОСОБА_1 ) штрафу у розмірі 35610,86 грн., що становить 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів за період заборгованості з 31.10.2018 по 30.04.2018 року, що прямо протирічить вимогам статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В матеріалах справи міститься квитанція від 07.06.2019 №RC_NDUH25J224PM811XCEET4, відповідно до якої заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 53099,95 грн. погашена у повному обсязі

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності застосування до ОСОБА_1 штрафу у розмірі 35610,86 грн.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд приходить до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255 та 287 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (вул. Брюллова, буд. 5, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69068, ) про визнання дій незаконними та скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи Андрія Дмитровича щодо неповідомлення боржника ( ОСОБА_1 ) про розмір заборгованості та винесення постанови про заборону виїзду за межі України.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Сапи Андрія Дмитровича від 07.05.2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь ОСОБА_2 у розмірі 35610,86 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (вул. Брюллова, буд. 5, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69068, ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1536,80 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня й ого проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25.09.2019.

Суддя А.В. Сіпака