Справа № 640/12796/19
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 жовтня 2019 року № 640/12796/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ» (далі також - ТОВ «ТЕРМІНАЛ», позивач) до Головного управління ДФС у Київській області (далі також - ГУ ДФС у Київській області, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області № від 18 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року було відкрито провадження в даній справі та вирішено, у зв`язку з її належністю до категорії справ незначної складності у відповідності до вимог п. 10 ч. 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховуючи вимог ч.ч. 1-2 статті 257 КАС України, здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про безпідставність оскаржуваного рішення з огляду на дотримання ТОВ «ТЕРМІНАЛ» вимог податкового законодавства при віднесенні спірних сум до податкового кредиту з податку на додану вартість.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачем проведено камеральну (електронну) перевірку податкової декларації з податку на додану вартість позивача за грудень 2018 року від 21 січня 2019 року №, за результатом якої складено акт перевірки № 352/10-36-55-05/32547138 від 18 лютого 2019 року.

Згідно з висновками вказаного акту перевірки, встановлено завищення ТОВ «ТЕРМІНАЛ» податкового кредиту з податку на додану вартість (далі також - ПДВ) на загальну суму 118 944, 00 грн., внаслідок того, що платником неправомірно включено до складу податкового кредиту за грудень 2018 року податкову накладну № 249 від 17 грудня 2018 року суму ПДВ 118 944, 00 грн., яка відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних була зареєстрована з порушенням термінів реєстрації податкових накладних.

Таким чином, відповідачем було встановлено порушення п. 198.6 статті 198, п.201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

18 березня 2019 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення- рішення № , яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 148 680, 00 грн., де 118 944, 00 грн. - сума донарахованого податку за результатами перевірки, а 29 736,00 грн. - сума застосованих фінансових санкцій.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2018 року між позивачем (покупець) і TOB «Вєнтус ресурс» (постачальник) укладено договір № 13/ВР-18 на поставку нафтопродуктів.

17 грудня 2018 року TOB «ТЕРМІНАЛ» придбало у TOB «Вєнтус ресурс» дизельне паливо в кількості 31500 л на загальну суму 713 664, 00 грн. (в т.ч. ПДВ 118 944, 00 грн.), та оплатило вказаний товар 26 грудня 2018 року.

TOB «Вєнтус ресурс» у зв`язку з постачанням нафтопродуктів в адресу TOB «ТЕРМІНАЛ» було виписано податкову накладну № 249 від 17 грудня 2018 року, яку зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних 17 січня 2019 року (реєстраційний номер ).

Відповідно до вимог п. 198.6 статті 198 ПК України (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, як визначено п. 201.10 статті 201 ПК України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків, зокрема, для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Отже, при реєстрації податкової накладної № 249 від 17 грудня 2018 року було порушено строки здійснення такої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначені ПК України, що сторонами не заперечується.

На думку позивача, та обставина, що ним у складі податкової декларації за грудень 2018 року було подано заяву із скаргою на постачальника, а якій викладено обставини порушення останнім строків реєстрації податкової накладної № 249 від 17 грудня 2018 року, надає TOB «ТЕРМІНАЛ» право включити визначену такою податкового накладною суму податкового кредиту у звітний період грудня 2018 року.

Разом з тим, суд не погоджується з такою позицією позивача з огляду на наступне.

Дійсно, згідно з п. 201.10 статті 201 ПК України, у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

В матеріалах справи наявна копія податкової декларації позивача з податку на додану вартість за грудень 2018 року до якої додано заяву про порушення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні реквізитів податкової накладної та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування (Д8).

Між тим, наведене вище положення п. 201.10 статті 201 ПК України не визначає у якому саме періоді платником податків має бути зарахований податковий кредит, визначений такою накладною.

Відповідь на це питання надає припис п. 198.6 статті 198 ПК України, згідно з яким суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Таким чином, безпідставним є зарахування до податкового кредиту сум на підставі даних податкової накладної № 249 від 17 грудня 2018 року, що була зареєстрована лише 17 січня 2019 року, у складі декларації з ПДВ за грудень 2018 року, оскільки, у відповідності до наведених вище вимог ПК України, такі суми могли бути зараховані до податкового кредиту позивача не раніше ніж у звітному періоді січня 2019 року.

Беручи до уваги наведене, суд вважає обґрунтованим оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на суму раніше безпідставно збільшеного ним у грудні 2018 року податкового кредиту за рахунок відомостей з податкової накладної № 249 від 17 грудня 2018 року.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМІНАЛ» (08801, місто Миронівка, вулиця Празької Комуни, будинок 2; ) до Головного управління ДФС у Київській області (03151, місто Київ вулиця Народного Ополчення, будинок 5-а; ) про визнання протиправними та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк