Справа № 760/25459/17
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року, яке оголошене о 11 год. 18 хв., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконним протокол засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України від 18 квітня 2016 року № 24 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу як військовослужбовцю, який отримав інвалідність ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії в розмірі 30-місячного грошового забезпечення.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не здійснення розгляду заяви ОСОБА_1 та зобов`язано прийняти рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та помилково застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції невірно визначив дату встановлення ОСОБА_1 інвалідності, що призвело застосування нормативно-правового акту, який не регулює спірні правовідносини. Також відповідач посилається на те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Відзив на апеляційну скаргу Міністерства оборони України від ОСОБА_1 не надходив.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 , 1963 року народження, проходив військову службу з 25 червня 1982 року по 03 травня 1984 року та приймав участь в бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Сер 10ААА № 283080 позивачу вперше за наслідками огляду встановлено ІІІ групу інвалідності з 25 жовтня 2010 року по 25 жовтня 2012 року, причина інвалідності поранення (контузія), захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 617905 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 12 листопада 2012 року по 01 грудня 2014 року.

З 01 грудня 2014 року позивачу безстроково встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 201790.

Згідно з витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 54 від 30 березня 2010 року) поранення (контузія) та захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

ОСОБА_1 11 лютого 2016 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги. Також позивач 26 квітня 2017 року подав аналогічну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 12 травня 2017 року № 1216/ВСЗ повідомив ОСОБА_1 про те, що його заява вже розглядалася Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в даному листі в якості додатку містилася копія листа Харківського обласного військового комісаріату від 10 травня 2016 року. Листом Військового комісара Харківського обласного військового комісаріату від 20 вересня 2017 року ОСОБА_1 був надісланий витяг з протоколу засідання Комісії від 08 квітня 2016 року № 24.

Згідно з вказаним протоколом матеріали заяви щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 були повернуті до Харківського обласного військового комісаріату на доопрацювання у зв`язку з тим, що в поданих позивачем документах не було підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби.

Не погоджуючись із такими діями Міністерства оборони України, ОСОБА_1 звернуся до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Міністерство оборони України зобов`язане прийняти рішення про виплату одноразової грошової допомоги або про відмову в її виплаті. Натомість прийняття рішення про повернення матеріалів на дооформлення не відповідає вимогам закону.

Також суд першої інстанції зазначив, що визначення конкретного рішення, яке має бути прийнято суб`єктом владних повноважень за результатом розгляду заяви, за умови, що передбаченого законом рішення такий суб`єкт ще не приймав, є передчасним і не буде відповідати засадам і завданню адміністративного судочинства, яке полягає у здійснені судового контролю за правомірністю тих рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Положеннями п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», яка набула чинності 01 січня 2014 року, передбачено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

За змістом ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з моменту встановлення інвалідності. Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 було вперше встановлено ІІІ групу інвалідності у 2010 році, а ІІ групу інвалідності вперше встановлено у 2012 році.

Відтак, при вирішенні питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги слід керуватися Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок).

Натомість суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про необхідність застосування до спірних правовідносинах Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, як такого, що діяв на день звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, зазначена помилка не призвела до неправильного вирішення справи, адже порядки, що затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 та від 25 грудня 2013 року № 975, визначають однаковий обсяг повноважень Міністерства оборони України у правовідносинах, пов`язаних із призначенням одноразової грошової допомоги.

У відповідності до п. 3 Порядку особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військомату (далі уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Положеннями п. 7 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Отже, відповідно до п. 7 Порядку Міністерство оборони України за результатам розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги наділене повноваженнями прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні такої допомоги.

Натомість, документи позивача не були розглянуті Міністерством оборони України у встановленому законом порядку. Одне з рішень, передбачених п. 7 Порядку скаржником не приймалося.

Як раніше зазначалося, документи позивача були повернуті до Харківського обласного військового комісаріату для дооформлення. Разом з тим повноваження Міністерства оборони України у цих правовідносинах обмежуються прийняттям рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що права позивача підлягали захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України та зобов`язання розглянути заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги і прийняти рішення відповідно до Порядку.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач обґрунтував свої вимоги тим, що ОСОБА_1 не має права на виплату одноразової грошової допомоги, адже не надав доказів на підтвердження того, що інвалідність настала під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби.

Разом з тим, питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги судом першої інстанції не вирішувалося. Предметом дослідження був обсяг повноважень Міністерства оборони України, а підставою для задоволення позову прийняття рішення, яке не передбачене законом.

Відповідно, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_1 права на отримання одноразової грошової допомоги не стосуються предмету апеляційного перегляду, не спростовують висновки суду першої інстанції та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 листопада 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку

Постанова складена у повному обсязі 04 жовтня 2019 року.