Справа № 420/1022/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1022/19
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_2 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ТРЕЙД» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ТРЕЙД» до Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа: Національне антикорупційне бюро України, про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ТРЕЙД» звернулось (далі ТОВ) до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (далі ГУДФС), третя особа: Національне антикорупційне бюро України, про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС в Одеській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОСОБА_3 ТРЕЙД» від 14 лютого 2019 року №1118.

В обґрунтування вказаного позову ТОВ зазначило, що оскаржуваний наказ не відповідає встановленому порядку проведення такого виду перевірок, містить необґрунтоване зазначення підстави для проведення перевірки. Зокрема, на думку позивача, наказ не містить чітких підстав проведення позапланової виїзної перевірки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року відмовлено у задоволенні позовної заяви.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що 09 серпня 2018 року Національним антикорупційним бюро України на адресу ДФС України надіслано лист №0434-186/30721, в якому зазначено, що під час досудових розслідувань кримінальних проваджень отримано відомості про те, що упродовж 2016-2017 років службові особи Київської міської митниці ДФС та Київської митниці ДФС всупереч вимог Митного кодексу України в зоні діяльності митних постів «Столичний» та «Святошин» систематично здійснювали митне оформлення імпортованих в Україну товарів за митними деклараціями із недостовірними відомостями про митну вартість товарів, чим сприяли протиправній діяльності по заниженню митної вартості товарів, задекларованих, у тому числі, від імені ТОВ «АКСОН ОСОБА_4». У звязку з зазначеним викладено прохання прийняти відповідне рішення та доручити уповноваженим особам ДФС України провести документальну перевірку дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року ТОВ «АКСОН ОСОБА_4».

У відповідь ДФС України на адресу Національного антикорупційного бюро України було надіслано лист від 15 січня 2019 року №784/5/99-99-14-04-02-16, в якому зазначено, що з метою повноти нарахування та сплати податків і зборів (обовязкових платежів), які відповідно до законодавства справляються при переміщенні товарів через митний кордон України, Головному управлінню ДФС в Одеській області доручено вжити відповідні контрольно-перевірочні заходи у порядку, визначеному статтями 345-354 Митного кодексу України, на предмет правильності визначення митної вартості імпортованих товарів, субєктами ЗЕД.

15 січня 2019 року ГУ ДФС на адресу ТОВ надіслано запит №608/10/15-32-14-10-07 про надання інформації та копій документів, відповідно до якого з метою перевірки відомостей стосовно товарів, імпортованих ТОВ, та у зв'язку з виявленням фактів, що свідчать про можливе порушення митного законодавства України при ввезені товарів на митну територію України, адресату запропоновано надати до Головного управління ДФС в Одеській області належним чином завірені копії митних декларацій та документи, що стали підставою для митного оформлення товару ввезеного в режимі імпорту на митну територію України, у тому числі: зовнішньоекономічні договори (контракти), специфікації, додатки до них, тощо, які стосуються поставки вказаних товарів, та інші товаротранспортні та комерційні документи; документи, які підтверджують вартість товару, що заявлена у митних деклараціях (у тому числі митні декларації країн відправлення); договори на страхування вантажів, що імпортувались; договори на перевезення вантажів; платіжні, банківські та бухгалтерські документи, що підтверджують факт оплати поставки імпортованих товарів (рах.312, 632); статутні документи.

За результатами розгляду вказаного запиту ТОВ надіслала лист-відповідь, яким повідомлено, що запит податкового органу не відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів, а тому ТОВ не має законних підстав для надання інформації та копій документів на вказаний запит.

У зв'язку з ненаданням пояснень на запит та копій документів, 31 січня 2019 року заступником начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 складено доповідну записку №69/11/15-32-14-10-05 щодо призначення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання ТОВ вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року відповідно до п.2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України.

14 лютого 2019 року відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України, на підставі доповідної записки заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_5 від 31 січня 2019 року №69/11/15-32-14-10-05, Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено наказ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АКСОН ОСОБА_4» №1118, згідно пункту 1 котрого наказано провести з 21 лютого 2019 року, тривалістю 30 робочих днів, документальну позапланову виїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товарів ТОВ «АКСОН ОСОБА_4» за митними деклараціями за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

21 лютого 2019 року з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ, посадовими особами ГУ ДФС здійснено вихід за податковою адресою ТОВ, під час якого уповноваженій особі ОСОБА_6 вручено копію наказу ГУ ДФС «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АКСОН ОСОБА_4» №1118 від 14 лютого 2019 року, предявлено посвідчення на право проведення перевірки від 15 лютого 2019 року №905/14-10.

Між тим, уповноваженою особою ТОВ ОСОБА_6 відмовлено у проведенні перевірки, про що фахівцями контролюючого органу складено акт про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи від 21 лютого 2019 року №171/15-32-14-10-11/41414792.

В подальшому, звертаючись до суду ТОВ зазначало, що наказ №1118 не відповідає встановленому порядку проведення такого виду перевірок та не містить чітких підстав проведення позапланової виїзної перевірки.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ №1118 винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому він скасуванню не підлягає.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України (далі ПК) контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики, його територіальні органи.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.334 Митного кодексу України (далі МК) правоохоронні органи, фінансові установи та інші контролюючі органи України відповідно до законодавства на письмові запити органів доходів і зборів або з власної ініціативи інформують органи доходів і зборів про наявні відомості, необхідні для здійснення митного контролю. З метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

Відповідно п.7 ч.1 ст.336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно з ч. 3 ст. 345 МК України органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: 1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; 3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; 4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; 5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Частиною 1 статті 345 МК України передбачено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно п.2 ч.7 ст.346 МК України документальною позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка підприємства, яка не передбачена планами роботи органу доходів і зборів і може проводитися якщо виявлено факти або отримано документальну інформацію, які свідчать про порушення підприємством вимог законодавства з питань державної митної справи, якщо підприємство не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня отримання такого запиту.

Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що направлений ГУ ДФС в Одеській області на адресу ТОВ запит про надання інформації та копій документів від 15 січня 2019 року №608/10/15-32-14-10-07 містить фактичну підставу для направлення запиту (аналіз митних декларацій), правову підставу (ч.5 ст.334 Митного кодексу України).

Крім того, вказаний запит відповідає вимогам "Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1245 від 27 грудня 2010 року, оскільки містить опис інформації, що запитується, перелік документів, що її підтверджують, підписаний заступником керівника контролюючого органу та скріплений печаткою контролюючого органу.

В свою чергу посилання апелянта на формулювання - «можливе порушення митного законодавства», як недоведеного припущення, колегія суддів відхиляє, оскільки остаточне встановлення наявності/відсутності факту порушення суб'єктами господарювання вимог митного законодавства можливе лише за результатами дослідження отриманої на запит інформації та проведення (за необхідності) відповідної перевірки.

До того ж, проведення перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи юридичних осіб, які зазначені у кримінальних провадженнях від 11 жовтня 2017 року №0000682, та від 09 липня 2018 року №00679, серед яких ТОВ «АКСОН ОСОБА_4», ініційоване Національним антикорупційним бюро України.

Як вірно зазначено позивачем у відзиві, право на розголошення даної отриманої інформації у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України у контролюючого органу відсутнє, оскільки ч.1 ст.222 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що запит Головного управління ДФС в Одеській області від 15 січня 2019 року №608/10/15-32-14-10-07 відповідає вимогам п.73.3 ст.73 ПК України та "Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1245 від 27 грудня 2010 року, а тому є обовязковим для виконання особою, якій його надіслано.

Разом з тим, право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки визначено п.75.1 ст.75 ПК України.

Підпунктом 75.1.2 п пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з ч.1 ст.349 МК України посадові особи органу доходів і зборів мають право приступити до проведення документальної (планової чи позапланової) виїзної перевірки декларанта чи зустрічної звірки на підприємстві за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення керівнику відповідного підприємства або уповноваженій ним особі під розписку посвідчення на право проведення перевірки, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу доходів і зборів, мета проведення перевірки, вид (планова чи позапланова) та підстави її проведення, дати початку та закінчення перевірки, посади, спеціальні звання та прізвища посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, пред'явлення службових посвідчень зазначених осіб, а також надання копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки.

Абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що в наказі зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ ГУ ДФС в Одеській області №1118 від 14 лютого 2019 року відповідає вимогам, встановленим абз.3 п.81.1 ст.81 ПК України, оскільки містить дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта, який перевіряється, адресу об'єкта, перевірка якого проводиться, мету, вид, підстави для проведення перевірки, дату початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися, а також підписаний керівником контролюючого органу та скріплений печаткою цього контролюючого органу.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що до запиту Головного управління ДФС в Одеській області від 15 січня 2019 року №608/10/15-32-14-10-07 необхідно застосувати положення ст.73 ПК України, оскільки проведення перевірки ТОВ передбачено ст.345 МК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що наказ Головного управління ДФС в Одеській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ОСОБА_3 ТРЕЙД» від 14 лютого 2019 року №1118 прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, у межах наданих повноважень відповідача, а тому скасуванню не підлягає, у зв'язку з чим позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Наведені ж в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують та ґрунтуються на помилковому трактуванні норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 ТРЕЙД» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_2