Справа № 541/1999/19
Суддя: Куцин В. М.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/1999/19
Провадження № 2-а/541/59/2019
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Куцин В. М.

при секретарі - Олешко Н. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №6 батальйону №1 УПП у Харківській області лейтенанта поліції Шмагальського Юрія Петровича про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просив визнати неправомірними дії працівника поліції, яким були порушені вимоги ст. 268, 278,279,280 КУпАП, ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» та ст. 21.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при прийнятті рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати постанову інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шмаговського Юрія Петровича серії ЕАВ № 1476464 від 01 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 підтримуючи заявлені вимоги вказував, що 01.09.2019 року під час руху на власному автомобілі KIA CERATO НОМЕР_1 по автошляху Київ-Харків -Довжанський, він був зупинений поліцейським, який повідомив, про порушення ним ПДР України, а саме рух в населеному пункті зі швидкістю 125 км/год, що було зафіксовано приладом TruCam. На вимогу поліцейського ним були передані посвідчення водія, технічний паспорт на транспортний засіб та страховий поліс. Поліцейський взяв ці документи та відійшов до службового автомобіля .Через деякий час повернувся та передав йому постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП. Вказану оскаржувану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки місцем зупинки його автомобіля не був населений пункт, так як дорожній знак який би на це вказував, пішохідний перехід або зупинка транспортного засобу були відсутні. Крім того, відповідач порушив положення ст. 21.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вимагаючи у нього страховий поліс, який мав право вимагати лише при складанні протоколу чи оформлення ДТП. При прийнятті рішення відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в порушення приписів ч.2 ст.19 Конституції України, не виконав вимог ст.279 КУпАП, не роз`яснив йому прав, передбачених ст.268 КУпАП, не надав можливості надати пояснення з приводу правопорушення, та не надав доказів, якими підтверджується його вина в скоєнні правопорушення. Зазначені дії відповідача просив визнати протиправними та скасувати оскаржувану постанову як незаконну.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в направленому на адресу суду відзиві просив відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідачем було зафіксовано 01.09.2019 року перевищення швидкості руху автомобілем KIA CERATO НОМЕР_1 під керуванням позивача на автошляху Київ-Харків -Довжанський 449 км в межах населеного пункту Травневе, що перевищує дозволену швидкість руху на 75 км/год, чим порушено п. 12.4 ПДР України. Вказує, що вимірювання швидкості руху було проведено за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки 29.08.2012 року та пройшов повірку, що підтверджується Свідоцтвом про повірку №22-01/13744 яке чинне до 23.11.2019 року. Відповідно до експертного висновку, який чинний до 27.09.2021 року об`єкт експертизи відповідно до додатку до якого є TruCam LTI 20/20 ТС 000464,яким здійснювалося вимірювання швидкості руху автомобіля позивача забезпечує конфідеційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Місце вчинення правопорушення визначено шляхом перенесення координат, які були зафіксовані приладом вимірювання на карту Gooqle Maps, додавши прінскріт карти та відеозапис проведення вимірювання швидкості руху автомобіля під керуванням позивача. Зазначає, що він як посадова особа діяв в межах повноважень відповідно до положень ст.. 217 КУпАП Просив відмовити в задоволенні позову та провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Ухвалою суду від 05.09.2019 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд з урахуванням положень ст. 286 КАС України

Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕАВ № 1476464 від 01 вересня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн., внаслідок порушення вимог п. 12.4 ПДР України, перевищення встановленого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 50 км/год (а.с. 7).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП).

Відповідно до п.4 розділу І «Загальні положення» Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені частиною третьою статті 122 Кодексу).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З переглянутого судом відеозапису наданого позивачем та відповідачем (про наявність якого не зазначено в постанові, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності, як і не зазначено інших доказів, які приєднані до відзиву) вбачається, що під час руху автомобіля KIA CERATO НОМЕР_1 здійснювалося вимірювання швидкості руху за допомогою лазерного вимірювача швидкості. Більше будь якої інформації, в тому числі щодо роз`яснення прав позивачу, пропозиція дати пояснення з приводу вчиненого порушення, розгляду справи про адміністративне правопорушення відеозапис не містить.

Тобто, встановлено порушення відповідачем порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 01.09.2019 на автошляху Київ-Харків -Довжанський 449 км в межах населеного пункту Травневе перевищив дозволену швидкість руху на 75 км/год, чим порушено п. 12.4 ПДР України. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до розділу 33 пункту 5 дорожній знак 5.45 "Початок населеного пункту" , застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили що позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушив вимоги п.12.4 ПДР України (перевищення швидкості під час руху в населеному пункті ) не надано.

Суд не може прийняти до уваги, як беззаперечний доказ руху автомобіля позивача в межах населеного пункту Травневе, світлокопію скріншоту карти Gooqle Maps, яка додана до відзиву, оскільки дані які на ній зафіксовані спростовуються наданими позивачем фотографіями місця руху автомобіля на час виявлення вчинення ним правопорушення. Які свідчать про відсутність дорожнього знаку населений пункт в напрямку руху автомобіля позивача (Полтава-Харків). Наданий відповідачем фотознімок, де зафіксовано дорожній знак населений пункт Травневе який зафіксований відповідачем розміщений в напрямку руху(Харків -Полтава.).

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що постанова поліцейського роти №6 батальйону №1 УПП у Харківській області лейтенанта поліції Шмагальського Ю. П. серії ЕАВ №1476464 від 01.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу 510 гривень, винесена з порушенням закону, за відсутності достатніх доказів правопорушення та без урахування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень і про скасування або визнання не чинним рішення.

Статтею 286 КАС України передбачено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначені положення КАС України, суд вважає за необхідне скасувати постанову інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шмаговського Юрія Петровича серії ЕАВ № 1476464 від 01 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу 510 гривень і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, відносно позивача.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача, суд зазначає наступне.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

У відповідності до приписів ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов`язки учасників спірних правовідносин.

Отже, обов`язковою ознакою рішень, дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

В силу ч.1 ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

При цьому, дії зі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих законодавством. Отже, вказані дії суб`єкта владних повноважень не порушують прав позивача.

У свою чергу, особа, що притягнута до адміністративної відповідальності, наділена правом оскарження зазначеної постанови.

Суд зазначає, що не дії відповідача, а його рішення у формі постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності породжує для позивача певні правові наслідки і має обов`язковий характер.

У даному випадку інспектором роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шмаговським Юрія Петровича за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено оскаржувану постанову серії ЕАВ № 1476464 від 01 вересня 2019 року, якою і притягнуто позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, суд зазначає, що дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності самі по собі не містять владно-управлінських ознак, оскільки юридичні наслідки для особи у даному випадку має лише рішення у формі постанови, яким останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними відповідних дій поліцейського, оскільки, як зазначено вище, не дії відповідача, а його рішення (оскаржувана постанова), призвела до порушення права позивача у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246;255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №6 батальйону №1 УПП у Харківській області лейтенанта поліції Шмагальського Юрія Петровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти №6 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шмаговського Юрія Петровича серії ЕАВ № 1476464 від 01 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу правопорушення .

В задоволенні вимог про визнання протиправними дій відповідача - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. М. Куцин