Справа № 260/356/19
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2019 року м. Ужгород№ 260/356/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Скраль Т.В.

при секретарі судового засіданні - Стенавській А.М.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 - в судове засідання не з`явився,

відповідач: Міністерство оборони України - представник в судове засідання не з`явився,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Закарпатський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України - представник Карпій Марина Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Закарпатський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України (88015, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Бородіна, буд. 22, ) про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Закарпатського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України, якою просить: 1) визнати рішення Міністерства оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з питань, призначення і виплати одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 16.11.2018 року згідно протоколу №115 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 після встановлення інвалідності війни III групи 23.03.2015 року - незаконним; 2) зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 за фактом встановлення інвалідності III групи з причини отримання поранення, як такого, що пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії з урахуванням величини приросту індексу споживчих цін.

18 березня 2019 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах в період з 18.10.1983р. по 23.10.1985 р., з яких в період : 24.04.1984 р. по 23.04.1984 р. В складі в/ч пп51931 ДРА, де брав участь в бойових діях.

У відповідності до рішення Закарпатської обласної контрольної МСЕК 23.05.2015 року позивачу встановлена III група інваліда війни згідно отриманого поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та керуючись нормами Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі-Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 позивач звернувся 08.06.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про розгляд його документів, доданих згідно п.11 Порядку та після наданого висновку їх військовим комісаріатом було направлено до комісії Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги. Листом від 21.04.2017 року №2348 Закарпатським обласним військовим комісаріатом була надана відповідь про те, що згідно витягу з протоколу № 58 від 12 серпня 2016 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби документи позивача повернуті до ІНФОРМАЦІЯ_1 з причин відсутності документа, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), оскільки відсутні данні про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Не погоджуючись з таким висновком Комісії, позивач 06 червня 2017 року звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду, де за результатами розгляду позов позивача задоволено частково. Визнано протиправним повернення ОСОБА_1 заяви та поданих документів на виплату одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08 червня 2016 року про виплату йому одноразової допомоги. В задоволенні інших вимог відмовлено. Позивач в березні 2019 року отримав повідомлення від 27 лютого 2019 року № 1244 від Закарпатського ОВК про те, що комісією протоколом № 115 від 16 листопада 2018 року у призначенні одноразової грошової допомоги відмовлено з підстав неподання документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, що передбачено п.11 Порядку.

Вказане рішення позивач вважає протиправним, та таким, що порушує його законні права та свободи, а тому звернувся за захистом свого порушеного права до суду.

В судовому засіданні позивач участі не приймав, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності з мотивів, що викладені в позовній заяві (а.с. 74).

29 березня 2019 року, представник відповідача подав відзив на позов ( а.с.24), згідно якого проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю документа, що свідчать про причину та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, чим не вийшли за межі наданих їм повноважень, а діяли в межах чинного законодавства України, яким визначено конкретний перелік підстав та документів, відповідно після розгляду яких приймається рішення про виплату одноразової грошової допомоги. А отже, висновок Комісії МО від 16.11.2016 року № 115 є законним і скасуванню не підлягає, а також немає підстав для стягнення з МО України на користь позивача одноразової грошової допомоги

Щодо виплати одноразової грошової допомоги з врахуванням велечини приросту індексу споживчих цін, вказує на те, що відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Оскільки стаття 2 Закону є спеціальною правовою нормою, що містить особливі критерії для проведення індексації доходів і її виплата, в разі відсутності хоча б одного критерію, то індексація доходів не проводиться.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, з підстав, вказаних у відзиві, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Представником третьої особи до суду подано заперечення, згідно якого позовні вимоги не визнає, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, вважає надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що позивачем не надано жодного документу, що свідчив би про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Сам же факт встановлення причинного зв`язку поранення позивача було встановлено судово-медичним експертом зі слів самого позивача.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, з підстав, вказаних у письмових поясненнях щодо позову, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом в ході судового розгляду та вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, ОСОБА_1 , проходив військову службу в Збройних Силах в період з 18.10.1983 р. по 23.10.1985 р., з яких в період: з 24.04.1984 р. по 23.04.1984 р. в складі в/ч пп 51931 в ДРА, де брав участь в бойових діях.

Протоколом засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 575 від 13 листопада 2014 року встановлено, що поранення, які отримав позивач, поранення, контузія, ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії (т.2 а.с. 12).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0142423 від 23.03. 2015 року, позивачу, встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності - поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (т.2, а.с. 11).

Враховуючи зазначене, 08 червня 2016 року (вх.. № 3989 від 14.06.2016), позивач звернувся до Військового комісаріату Закарпатського обласного військового комісаріату із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності (т.1 а.с. 150).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2017 року по справі № 807/727/17, залишеною в силі постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 року зобов`язано Міністерство оборони України, в особі Комісії повторно розглянути заяву позивача від 08 червня 2016 року про виплату йому одноразової грошової допомоги (т.1 а.с. 159-164) .

На виконання зазначеного судового рішення Міністерство оборони України розглянуло повторно документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Зокрема, рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом засідання комісії від 16 листопада 2018 року № 115, ОСОБА_1 , відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що вони не пов`язані із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, який передбачений п. 11 Порядку № 975 (т.2 а.с. 3).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи питання застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Предметом спору у цій справі є оскарження дій Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 3-ї групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Як на підставу для такої відмови, суб`єкт владних повноважень покликається на ту обставину, що позивачем не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, передбачений п. 11 Порядку № 975.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ( далі по тексту - Закон № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно пункту б частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Водночас, у відповідності до статті 16-4 Закону № 2011-XII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону, Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві ( далі по тексту - Порядок № 975).

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Застосовані судом норми права дають підстави для висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону № 2011-XII.

Подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст. 16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Отже, вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.

Суд звертає увагу, що Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

З огляду на викладене, відсутність у пункті 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 13 листопада 2014 року № 575, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (т.2 а.с. 12), не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Як свідчить зміст пункту 11 Порядку № 975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Згідно пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Разом з цим, пунктом 4. 7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року за № 1294/26071 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Положення № 530) встановлено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб. У разі настання інвалідності подаються такі документи: висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний інвалідом (додаток 13); заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12); копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності; копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва); витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка); копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою); копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (обласний військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України затверджений п. 11 Порядку № 975 перелік документів для призначення такої допомоги. Своєю чергою, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.

З урахуванням наведеного, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.

У контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, суд зазначає, що надана відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, копія витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії не містить інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного обстеження № 72 від 03 жовтня 2014 року (т.1 а.с. 153) та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону від 13 листопада 2014 року № 575 (т.1 а.с. 152), не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанову Касаційного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18.
Зокрема, як було встановлено судом, висновки спеціаліста у галузі медичної експертизи, які зазначені в акті судово-медичного обстеження № 72 від 03 жовтня 2014 року, вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1985 році, від дії розірвавшогося снаряду під чай бойових дій в Афганістані.

Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону від 13 листопада 2014 року № 575, він постановлений на підставі висновку спеціаліста № 72 від 03 жовтня 2014 року Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи, у якому відомості про обставини поранення та контузії, встановлені зі слів позивача.

Щодо надання позивачем суду, нотаріально засвідчених заяв двох осіб: гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в цей же період проходили військову службу в обмеженому контингенті Радянських військ в Афганістані, приймали участь в складі військової частини польової пошти. № 51931, де брав участь позивач у спецоперації по знищенню антиурядових банд, формувань та свідчать по обставини, згідно яких отримане поранення не пов`язане із вчиненням позивачем кримінального чи адміністративного порушення, та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, та навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень, то такі заяви суд не може визначити як допустимі, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, такі докази повинні бути достовірними за вимогами ст. 75 КАС України. Однак, суд звертає увагу позивача, що такі докази не подавалася позивачем при при первинному зверненні до обласного військового комісаріату та не можуть за цією підставою вказувати на протиправність рішення відповідача у даній справі. Разом з тим, відповідальними за повноту та достовірність документів визначених п.11 Порядку № 975 є заявник та обласний військовий комісаріат.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що позивачем не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, викладене у формі протоколу № 575 від 13 листопада 2014 року, в обставинах цієї справи не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом засідання комісії від 16 листопада 2018 року № 115 прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для скасування цього рішення відсутні.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, у задоволенні яких необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати, у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Закарпатський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяТ.В. Скраль