Справа № 240/9465/19
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
02 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/9465/19

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду із вказаним позовом звернулась ОСОБА_1 та просить зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області провести з 05 вересня 2018 року донарахування призначеної пенсії, згідно абзацу 7 пункту 7 Постанови КМУ № 393 від 17.07. 1992 року (із змінами по стану на 01.04.2018), як звільненому після 01 березня 2018 року, тобто за останні 7 місяців служби, на підставі раніше поданих документів та додатково наданих документів - довідок командира військової частини НОМЕР_1 за вих. № 4412 від 19.12.2018 та № 1507 від 21.05.2019, з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого перераховано пенсію, виплачених з березня 2018 року по серпень 2019 року суми грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди за лютий 2018 року, нарахованої та виплаченої в кладі грошового забезпечення в березні 2018 року, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплатити різницю в недоотриманій з 05 вересня 2018 року пенсії та виплачувати перераховану пенсію в новому розмірі.
В обґрунтування позову зазначає, що відмова у перерахунку пенсії з 05.09.2018 згідно довідок військової частини НОМЕР_1 від № 4412 від 19.12.2018 та № 1507 від 21.05.2019 з урахуванням у складі її грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих нею сум щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги для оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є протиправною та порушує право на отримання належної пенсії відповідно до чинного законодавства України.
Ухвалою від 24.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.
12.08.2019 відповідачем надіслано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що грошове забезпечення для призначення пенсії позивачу визначено відповідно до ч.3 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Так, зі змісту ч.3 ст. 43 вказаного Закону слідує висновок, що для визначення розміру пенсії враховуються виключно щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме надбавки, доплати, підвищення. При обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, грошова допомога на оздоровлення та щомісячна додаткова грошова винагорода. Тому, вважає, безпідставними є вимоги щодо включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, одноразової грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого оператора станції радіоперешкод взводу радіоперешкод роти радіоперешкод.
Наказом командира 20 окремого батальйону радіоелектронної боротьби від 10.08.2018 №28-рс позивач був звільнений з військової служби у запас. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2018 № 187 виключена зі списків особового складу з 05.09.2018.
З 06.09.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ .
Оскільки при призначенні позивачу пенсії не були враховані додаткові види грошового забезпечення, з яких оплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, вона звернулась 21.01.2019 та 09.05.2019 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок та виплату призначеної пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих нею сум щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги для оздоровлення, з яких було сплачено внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з березня по серпень 2018 року включно згідно довідок військової частини НОМЕР_1 від № 4412 від 19.12.2018 та № 1507 від 21.05.2019.
Листами від 04.02.2019 № Г-317, № Г-2406 від 12.06.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що ч.3 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" не передбачено врахування до грошового забезпечення для визначення розміру пенсії грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди. Крім того, з урахуванням пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", нарахована в лютому 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода та виплачена в березні 2018 року не може бути включена в додаткові види грошового забезпечення призначенні пенсії, оскільки нарахована до 01.03.2018.
Не погоджуючись із наданими відповідями, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд виходив з наступного.
Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103) для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 р. та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 р. на кількість таких місяців.
За приписами п.2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704, яка набрала чинності з 01.03.2018 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Отже, в розумінні вимог пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, з 1 березня 2018 р. та пізніше, розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням починаючи з 1 березня 2018 р. на кількість таких місяців. При цьому, грошове забезпечення таких осіб складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Судом встановлено, що позивачу, згідно п.7 постанови № 393, при призначенні пенсії враховано грошове забезпечення за період з березня по серпень 2018 року.
З листа військової частини НОМЕР_1 №1507 від 21.05.2019, довідки-розрахунку вбачається, що у березні 2018 року позивачу виплачена щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 3049,74 грн за лютий 2018 року.
Тобто, отримана позивачем у березні 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода була нарахована та виплачена за лютий 2018 року, а отже не входить в грошове забезпечення за березень 2018 року, з якого позивачу нараховано пенсію.
З огляду на викладене, щомісячна додаткова грошова винагорода, виплачена позивачу за лютий 2018 року у березні 2018 року не може бути врахована в його грошове забезпечення для призначення пенсії, оскільки для призначення пенсії враховувалось виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення, починаючи з березня 2018 року.
Що стосується грошової допомоги на оздоровлення, то суд зазначає таке.
З довідки військової частини НОМЕР_1 №4412 від 19.12.2018 вбачається, що у червні 2018 року позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 8886 грн, з якої сплачено ЄСВ.
Разом з тим, що Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Враховуючи наведене, грошова допомога на оздоровлення, виплата якої здійснювалася не щомісячно, а одноразово у травні 2018 року, не входить до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.
Отже, позовні вимоги щодо зобов`язання управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення також є безпідставними.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому відмовляє у їх задоволенні у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова