Справа № 826/1480/18
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/1480/18

адміністративне провадження №К/9901/20499/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Соколова В.М., Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року (суддя Мазур А.С.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року (судді Костюк Л.О., Бужак Н.П., Мельничук В.П.) у справі № 826/1480/18 за позовом громадянина Афганістану ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У січні 2018 року позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної міграційної служби України (далі - ДМС України), в якому просив:

- скасувати рішення відповідача від 08 листопада 2017 року № 104-17 про відхилення скарги на рішення Головного управління ДМС України в м. Києві про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- прийняти постанову, якою зобов`язати прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 січня 2018 року громадянин Афганістану ОСОБА_2 повідомлення Управління ДМС України в Київській області про рішення відповідача від 08 листопада 2017 року № 104-17, яким відхилена його скарга на рішення Головного управління ДМС України в м. Києві про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. На думку позивача, рішення ДМС України є формальним і прийняте без правового підґрунтя, оскільки має протиріччя із міжнародними зобов`язаннями та національним законодавством щодо захисту людей.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 05 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року, позовну заяву громадянина Афганістану ОСОБА_2 залишив без розгляду.

Приймаючи вказані судові рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач повторно не прибув у судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки або їх поважність не сповістив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Тому, врахувавши особливість вказаної категорії справ і оцінивши процесуальну поведінку позивача, суди дійшли висновку про застосування наслідків повторної неявки позивача в судове засідання, передбачених частиною п`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції

На ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу з формальних підстав, через повторне неприбуття позивача до суду, а суд апеляційної інстанції з цим погодився. Проте, позивач був позбавлений можливості прочитати зміст судових повісток, а відтак, був не обізнаний про необхідність прибуття до суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Соколова В.М., Єресько Л.О., Загороднюка А.Г. від 25 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою громадянина Афганістану ОСОБА_2 .

08 серпня 2019 року від представника ДМС України надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити без задоволення касаційну скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_2 , а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М. від 04 жовтня 2019 року підготовчі дії закінчено, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами у відповідності до пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.

Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, виходить з наступного.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини перша, друга статті 55 Конституції України).

За визначенням частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини п`ятої статті 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Пунктом 4 частини першої статті 240 КАС України обумовлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

З аналізу наведених норм процесуального закону слідує, що суд повинен з`ясовувати причини неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, застосувати наслідки, визначені частиною п`ятою статті 205 КАС України.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в підготовчому провадженні на 13 березня 2018 року. Про розгляд справи позивач повідомлений особисто під підпис 21 лютого 2018 року що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судове засідання призначене на 13 березня 2018 року позивач не прибув, розгляд справи було відкладено на 08 травня 2018 року. Про розгляд справи позивач повідомлений особисто під підпис 19 березня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

07 травня 2018 року позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи через хворобу. Розгляд справи було відкладено на 24 липня 2018 року.

Однак, в судові засідання 24 липня, 02 жовтня, 08 листопада, 10 грудня 2018 року та 05 лютого 2019 року позивач не прибув. Натомість, на адресу суду першої інстанції повернулися поштові відправлення з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» 19 червня, 30 липня та 26 грудня 2018 року.

З огляду на те, що позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи, однак про причини неявки не повідомляв і заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, Окружний адміністративний суд міста Києва, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків повторної неявки позивача до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій та вважає необґрунтованими посилання скаржника на неможливість самостійно прочитати зміст судової повістки та необізнаність необхідності прибуття до суду, оскільки з матеріалів справи слідує, що громадянин Афганістану ОСОБА_2 двічі особисто отримував судові повістки про виклик до суду, а також звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавцем надано позивачу право надавати суду заяву про розгляд справи без його участі або навести обставини, які б надали можливість суду відкласти розгляд справи на іншу дату. Проте, позивач не скористався вказаними процесуальними правами.

Більше того, з огляду на те, що позивач не повідомляв суди першої та апеляційної інстанцій про зміну адреси місця проживання та враховуючи його соціальний статус, суди взагалі були позбавлені можливості перевірити перебування останнього на території України.

На думку колегії суддів, вказані обставини є достатньою підставою для застосування наслідків, передбачених статтями 205, 240 КАС України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок, зокрема, про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене статтею 6 Конвенції право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

У контексті зазначеного поведінку позивача під час судового розгляду даної справи не можна вважати добросовісною.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення є правильними та відповідають нормам процесуального права, тому підстави для їх скасування чи зміни відсутні.

На підставі пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_2 без задоволення.

2. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду