Справа № 520/7517/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 р. № 520/7517/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Спірідонов М.О., розглянувши у спрощеному провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Героїв Небесної Сотні, буд. 5, кв. 23) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд :

1. Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №24 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.06.2019 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в переході на пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію в разі втрати годувальника - Чоловіка ОСОБА_2 з 14.12.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області необґрунтовано відмовило їй у переведенні на пенсію у разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю необхідних документів, що підтверджували б факт перебування на утриманні померлого годувальника. Вважає, що нею були надані всі документи на підтвердження того, що вона спільно проживала з своїм покійним чоловіком та знаходилася на його утриманні., оскільки, основними документами, якими відповідач має керуватись при визначенні місця проживання та факту утримання є паспорт з відміткою про реєстрацію та свідоцтво про шлюб, а подання довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не передбачено для призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Ухвалою суду від 08.08.2019 року було відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив, а позивачу відповідь на відзив.

Відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, в особі уповноваженого представника до суду подано відзив на позов, в якому вказано, що позивач надав весь пакет документів для переведення з пенсії по віку на пенсію по втраті годувальника, крім документа, який би підтверджував його перебування на утриманні померлого чоловіка, з огляду на те, що зареєстровані місця проживання позивача та померлого чоловіка були різні.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, та отримує пенсії за віком, відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 16.09.1976 року уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_1 .

Чоловік позивача, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі місце смерті вказано - Україна, Луганська обл., м. Ровеньки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Позивач 05 червня 2019 року звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2 .

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13 вересня 2018 року №24 позивачу відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, оскільки не наданий документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, тобто довідка про реєстрацію місця проживання за однією адресою разом з годувальником на дату його смерті, що передбачено Постановою від 25.11.2005 року №22-1 Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач оскаржила її до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); 4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) документи про місце проживання (реєстрації); 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 24 позивачу було відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника через ненадання документу про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. (п. 2.11 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган місцевого самоврядування має повноваження щодо видачі довідок про реєстрацію місця проживання на території певного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1,2 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб. Центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну, є відповідальним за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. (ч. 1 та абз. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Згідно з пп. 1,2,7 п. 4 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» місцеві державні адміністрації в межах своїх повноважень забезпечують:1) прийом громадян та надання їм безоплатної первинної правової допомоги з питання взяття на облік внутрішньо переміщених осіб; 2) взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в порядку, встановленому статтею 4 цього Закону; 7) внесення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення відомостей про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у тому числі місце її фактичного перебування, та про надані такій особі послуги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 , проте, відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2019 року № 6333-, виданими Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району ХМР фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 . Відповідно до положень закону України «Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» орган, який повноважений видавати довідки щодо місця проживання тимчасово переміщених осіб є орган соціального захисту населення, у даному випадку - Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району ХМР який, окрім того, здійснює взяття на облік внутрішньо переміщеної особи в порядку, встановленому в Законі та внесення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення відомостей про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у тому числі місце її фактичного перебування.

Тобто, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб і є належним документом, який засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї та є документом про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Між тим, у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Проте доказів розгляду справи про встановлення факту перебування на утриманні покійного годувальника в порядку окремого провадження, Харківському окружному адміністративному суду не надано. Таким чином, факт знаходження на утриманні померлого чоловіка у судовому порядку не встановлений.

Зважаючи на те, що відповідно до ст. 36 Закону № 1058, право на пенсію у разі втрати годувальника мають члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, а факт перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 не підтверджений належним чином, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області області, відмовляючи позивачу у переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, діяло у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у переході з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника через не підтвердження факту перебування на утриманні, і як наслідок відсутність підстав для задоволення позову.

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, м-н Героїв Небесної Сотні, буд. 5, кв. 23) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.