Справа № 826/14827/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2018 року № 0-2650, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік у розмірі 4249, 60 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що обчислення суми податку проведено, виходячи із загальної площі об`єкта нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (п. п. 266.7.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України), що в даному випадку відповідно до даних ІТС «Податковий блок», «Реєстр об`єктів нежитлової нерухомості» становить:

- 0, 25 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 року (3200, 00 грн.) або 8,00 грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 30.09.2019 р. за вх. 35501, у якому позивач зазначає, що відповідачем неправомірно використано ставку податку, зазначену у Положенні про порядок обчислення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Остерської міської ради, що затверджена рішенням 17 сесії 7 скликання Остерської міської ради від 09.06.2017 року № 344, оскільки порушується принцип стабільності.

При цьому, відповідачем при прийнятті оскаржуваного ППР за правилами нового Положення не враховано право позивача на отримання пільг, які передбачені абз. 2 п. 5.2 Положення, тобто враховуючи майновий стан та рівень доходів.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 03.10.2019 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 25.07.2018 року (номер інформаційної довідки: 132122761) на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2007 року № 1285 є власником комплексу, нежитлових будівель ковбасного цеху за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 531,2 кв. м (реєстраційний номер майна: 17708947).

12.07.2018 року позивачем отримано лист Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з податковим повідомленням-рішенням від 26.06.2018 р. № 0-2650, відповідно до якого позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік у сумі 4249, 60 грн.

Вказані обставини справи сторонами по справі не заперечуються та доказуванню не підлягають в розумінні ч. 1 ст. 78 КАС України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі, нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності (п. п. 266.3.1, п. п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п. п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII відповідно до п.п. 22 п. 2 Р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого слова «три відсотка» замінено цифрами та словом « 1, 5 відсотка» у п. п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України.

Пунктом 3 Р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону також установлено, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» цього Закону установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Натомість, з матеріалів справи та, власне, рішення, прийнятого у 2017 році, не вбачається, що його прийнято на виконання вищевказаних норм, що свідчить про неможливість застосування його до спірних правовідносин.

Крім того, у відповідності до п. п. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Аналогічне відображено у абз. 2 п. 5.2 Положення, затвердженого відповідачем 09.06.2017 р. № 344.

Натомість, з матеріалів справи не вбачається, що позивач був обізнаний з текстом вказаного положення та мав можливість реалізувати своє право на звернення до Остерської міської ради з наданням відомостей про майновий стан для вирішення питання про надання органом місцевого самоврядування персональних пільг.

Відсутнє в матеріалах справи також положення, що передувало Положенню № 344 в частині пільг зі сплати податку виходячи з майнового стану та доходів позивача.

За цих обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність нарахованих до сплати сум податку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 03.10.2019 р.)