Справа № 826/11076/17
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 826/11076/17

Провадження № 11-497апп19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Антонюк Н. О., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр факторингових послуг» (далі - ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг») на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року (суддя Арсірій Р. О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року (судді Шурко О. І., Василенко Я. М., Кузьменко В. В.) у справі № 826/11076/17 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича (далі - Нотаріус), третя особа - ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг», про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Нотаріуса, у якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 23 травня 2017 року з індексним номером 35329427 про державну реєстрацію за ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг»права власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру загальною площею 92,5 кв. м, житловою площею 46,5 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000 (далі - спірна квартира);

- зобов`язати Нотаріуса внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідні записи про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на спірну квартиру.

2. На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що оскаржуване рішення Нотаріуса прийняте з порушенням вимог Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV), зокрема відповідач зареєстрував право власності на спірну квартиру за третьою особою, проте жодних нотаріальних дій щодо цього майна він не вчиняв. Крім цього, Нотаріус порушив вимоги Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), а саме прийняв оскаржуване рішення за відсутності належних документів на підтвердження направлення та вручення позивачці письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем, а також за відсутності належних доказів завершення 30-денного строку з моменту отримання позивачкою вказаної письмової вимоги.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 07 червня 2018 року позов задовольнив.

4. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 11 грудня 2018 рокурішення суду першої інстанції залишив без змін.

5. Судові рішення мотивовано тим, що відповідач прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 травня 2017 року з індексним номером 35329427 з порушенням вимог Закону № 1952-IV та Порядку.

6. При цьому, розглядаючи позов ОСОБА_1 по суті заявлених вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог

7. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг» подало касаційну скаргу, на обґрунтування якої зазначило, що суди попередніх інстанцій порушили норми Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні правовідносини виникли між позивачкою та третьою особою щодо права власності на нерухоме майно, а відтак існує спір про право на підставі цивільно-правових угод.

8. У зв`язку з викладеним скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі.

Позиція інших учасників справи

9. На час розгляду справи сторони відзивів на касаційну скаргу не надіслали.

Рух касаційної скарги

10. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 29 січня 2019 року відкрив касаційне провадження в цій справі, а ухвалою від 17 квітня 2019 року передав її на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 346 КАС України, а саме у зв`язку з оскарженням учасником справи судових рішень з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

11. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2019 року справу передано судді Великої Палати Верховного Суду Саприкіній І. В.

12. 10 червня 2019 року згідно з розпорядженням керівника апарату Верховного Суду № 18/0/30-19, виданого на підставі рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 12 «Про дострокове вибуття судді Саприкіної І. В. зі складу Великої Палати Верховного Суду», відповідно до підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, та пункту 3.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8, призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

13. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу передано судді Великої Палати Верховного Суду Золотнікову О. С.

14. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 25 червня 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників з огляду на практику Європейського суду з прав людини про доцільність розгляду справи на основі письмових доказів у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини», заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Варела Ассаліно проти Португалії», заява № 64336/01).

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

15. 11 березня 2008 року між ОСОБА_1 (позичальник) і Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-банк» (кредитор; далі - ВАТ «КБ «Актив-банк») укладено договір про іпотечний кредит № 77.1.08/Д (С)-1.

16. 12 березня 2008 року між позивачкою (іпотекодавець) і ВАТ «КБ «Актив-банк» (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, згідно з яким іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю спірну квартиру, що належить іпотекодавцю на праві власності.

17. 08 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-банк» (первісний кредитор; далі - ПАТ «КБ «Актив-банк») і Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія управління активами «Авенір-інвест» (новий кредитор; далі - ТОВ «КУА «Авенір-інвест») укладено договір № ВПВ-08/08/14юр про відступлення права вимоги за кредитними договорами та додаток до цього договору, відповідно до умов яких до ТОВ «КУА «Авенір-інвест» перейшли права вимоги, в тому числі й за кредитним договором від 11 березня 2008 року № 77.1.08/Д (С)-1 та іпотечним договором від 12 березня 2008 року, укладеними між ВАТ «КБ «Актив-банк» і позивачкою.

18. Факт передачі первісним кредитором новому кредитору кредитної справи ОСОБА_1 засвідчується актом приймання-передачі документів до договору № ВПВ-08/08/14юр про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 08 серпня 2014 року.

19. 05 грудня 2016 року між ПАТ «КБ «Актив-банк» (первісний іпотекодержатель) і ОСОБА_2 (новий іпотекодержатель) укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель передав, а новий іпотекодержатель прийняв права вимоги за договорами іпотеки, перелік яких зазначено в реєстрі боржників до цього договору.

20. Із вказаного реєстру вбачається, що ПАТ «КБ «Актив-банк» передав ОСОБА_2 , зокрема, й право вимоги до позивачки, яке виникло на підставі договору іпотеки від 20 березня 2008 року.

21. 05 грудня 2016 року між ОСОБА_2 (цедент) та ОСОБА_3 (цесіонарій) укладено договір № 143/ФК-16 відступлення права вимоги, згідно з яким цедент передав, а цесіонарій прийняв права вимоги за кредитними договорами, визначеними додатком № 1 до цього договору, зокрема й право вимоги до позивачки за договором про іпотечний кредит від 11 березня 2008 року № 77.1.08/Д (С)-1 та іпотечним договором від 12 березня 2008 року.

22. 22 лютого 2017 року між ОСОБА_3 (цедент) і ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг» (цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого цедент передав, а цесіонарій прийняв право вимоги за іпотечним договором від 12 березня 2008 року, укладеним між ВАТ «КБ «Актив-банк» і позивачкою.

23. 23 травня 2017 року відповідач прийняв рішення № 35329427 про державну реєстрацію за ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг» права власності на спірну квартиру, за яким до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за номером 20552623.

24. Вважаючи рішення Нотаріуса протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

25. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

26. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

27. На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

28. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

29. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

30. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

31. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

32. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

33. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

34. Як установлено матеріалами справи, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивачки з рішенням Нотаріуса про реєстрацію за ТОВ «ФК «Центр факторингових послуг» права власності на спірну квартиру.

35. Отже, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивачки з правомірністю набуття третьою особою у справі права власності на об`єкт нерухомого майна, що стало підставою для оскарження реєстрації права власності на це майно.

36. Тобто предметом розгляду в цій справі є законність набуття особою права власності на нерухоме майно, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

37. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

38. На підставі частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

39. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

40. Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

41. Ураховуючи те, що позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивачки, спірні правовідносини пов`язані з невиконанням умов цивільно-правових договорів (кредитного та іпотечного), на момент звернення до суду право власності на спірну квартиру перейшло до третьої особи у справі, Велика Палата Верховного Суду, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

42. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 та 17 квітня 2018 року у справах № 826/366/16 (провадження № 11-96апп18) та № 815/6956/15 (провадження № 11-192апп18) відповідно.

43. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

44. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що цей спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

45. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

46. На підставі пункту 5 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

47. Відповідно до частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

48. Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням правил юрисдикції адміністративних судів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування судових рішень із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 354, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр факторингових послуг» задовольнити.

2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Н. О. Антонюк В. В. Пророк

Ю. Л. Власов Л. І. Рогач

М. І. Гриців О. М. Ситнік

Ж. М. Єленіна О. С. Ткачук

О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич

В. С. Князєв О. Г. Яновська

Л. М. Лобойко