Справа № 367/9379/16-а
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/9379/16-а
УХВАЛА

07 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Костюк Л. О., Степанюка А. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Ірпені Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років виходячи із розміру 90% від суми його місячної заробітної плати без обмежень, визначеної в довідці Генеральної Прокуратури України від 09.12.2016 №18-1726зп та виплатити йому різницю в пенсії за минулий час.

2) зобов`язати Ірпінське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити з 01.01.2016 року перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (у редакції від 12.07.2001 №2663-ІІІ, тобто на час призначення пенсії) у розмірі 90% від розміру його місячної заробітної плати на підставі довідки Генеральної Прокуратури України від 09.12.2016 № 18-1726зп, без обмеження її максимальним розміром, та виплатити йому різницю з пенсії за минулий час.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 січня 2018 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду та Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 року апеляційну скаргу- задоволено та відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (в порядку ст. 365 КАС України).

Заява позивача мотивована тим, що 24 квітня 2019 року у справі № 826/8546/18 Верховним Судом було прийнято постанову, у п. 41 та п. 44 якої вказано, що повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 15 липня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України. Урядом відповідний нормативно-правовий акт у строк до 25 січня 2015 року не прийнято, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено. Пунктом 54 вказаної постанови суду передбачено, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ покладено саме на відповідача, що у свою чергу, призвело до неможливості пенсійними органами провести перерахунок пенсій працівникам прокуратури та численних звернень пенсіонерів до суду щодо оскарження таких дій територіальних управлінь Пенсійного фонду України.

Заявник вказує, що Верховний Суд 24 квітня 2019 року визнав бездіяльність Кабінету Мніністрів України щодо неприйняття постанови, що регулює умови та порядок перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури протиправною, що є істотною нововиявленою обставиною у даній адміністративній справі.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 368 КАС України визнала можливим проводити розгляд спірного питання за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 361 КАС України вказує підстави для перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.25 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тобто, з вище викладених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

«Істотність» обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов.

Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Таким чином, під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд повинен дослідити, чи впливають зазначені позивачем обставини на юридичну оцінку обставин, здійснену судом під час постановлення рішення, що переглядається, надати оцінку тому, чи відповідають зазначені позивачем обставини ознакам нововиявлених обставин, а також встановити, чи дійсно позивач не знав та не міг знати про наявність обставин, на які він посилається як на нововиявлені.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 02 травня 2018 року у справі № 303/3535/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 826/14224/15, від 01 лютого 2019 року у справі № 2040/7218/18.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

В обґрунтування заяви про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 року за нововиявленими обставинами Позивач зазначає, що під час розгляду справи йому не було та не могло бути відомо, що бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, є протиправною.

Вказує, що це з`ясувалося лише з прийняттям Верховним Судом постанови від 24 квітня 2019 року у справі № 826/8546/18, якою залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2019 року про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України в частині неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та прийняти рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Таким чином, заявник вважає нововиявленою обставиною правову позицію Верховного Суду щодо визнання протиправною вищевказаної бездіяльності Кабінету Міністрів України, викладену в постанові від 24 квітня 2019 року, як істотну для справи обставину, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відомою позивачу на час розгляду справи.

Проте, викладений у рішенні Верховного Суду правовий висновок в розумінні пункту 1 частини 2 статті 361 КАС України не може вважатися нововиявленою обставиною.

При цьому, про протиправність бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсії працівникам прокуратури Позивач зазначав ще у позовній заяві, а тому доводи про те, що він не знав і не міг знати про таку обставину, є суперечливими.

Фактично, заявник не згоден з постановою суду апеляційної інстанції, що не є підставою для її перегляду за нововиявленими обставинами.

Також, колегія суддів зазначає, що постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/8546/18 не відповідає вимогам до нововиявлених обставин, встановленим частиною 2 статті 361 КАС України, оскільки не існувала на час розгляду справи даної справи та прийняття постанови Київським апеляційним адміністративним судом 17.05.2018 року.

Відтак, правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 24 квітня 2019 року, на який посилається заявник, не можна вважати нововиявленою обставиною, оскільки останній не спричиняє виникнення, зміну чи припинення правовідносин, які могли б вплинути на вирішення справи та не спростовує фактів, покладених в основу постанови Київським апеляційним адміністративним судом від 17.05.2018 року.

Твердження Позивача про те, що у зв`язку із визнанням судом протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо неприйняття відповідного нормативно-правового акту, пенсія Позивача підлягає перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 року на підставі норм, що діяли на час призначення пенсії позивачеві (ч. 14 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року), є помилковим, оскільки судом апеляційної інстанції в постанові від 02 березня 2017 року було викладено позицію суду щодо неможливості перерахунку пенсії Позивача на підставі норм, які втратили чинність.

Колегія суддів зауважує, що нововиявлені обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

За правилами ст. 361 КАС України не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались адміністративним судом у процесі розгляду справи.

Разом з тим, позиція Позивача, викладена у заяві про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, ґрунтується саме на переоцінці тих доказів, що були досліджені судом апеляційної інстанції.

Вказане свідчить про відсутність підстав для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 року.

Апеляційний суду враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 28.11.1999 р. по справі «Брумареску проти Румунії» та від 24.07.2003 р. по справі «Рябих проти Росії», відповідно до яких одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, ретельно проаналізувавши та перевіривши всі доводи заявника, колегія суддів вважає, що вони не ґрунтуються на нормах КАС України, суперечать принципу юридичної визначеності, не відповідають вимогам ст. 361 КАС України та не є нововиявленим у розумінні чинного адміністративного законодавства, а тому у задоволенні його заяви слід відмовити.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 248, 250, 321, 325, 329, 331, 361, 368, 369 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Л. О. Костюк

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 07.10.2019