Справа № 367/5489/18
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року № 367/5489/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії,

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області, в якому позивач просить суд:

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області призначити позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, державну соціальну допомогу в грошовому еквіваленті, як малозабезпеченій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що належить до категорії малозабезпечених та має визначене законом право на отримання державної соціальної допомоги. Так, ОСОБА_1 є особою похилого віку, не має трудового стажу та можливості працювати, матеріальної допомоги від своїх повнолітніх дітей і матеріального забезпечення від держави також не отримує, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 на правах квартиронаймача.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 02 серпня 2018 року адміністративну справу №367/5489/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії передано на розгляд Київському окружному адміністративному суду.

07 березня 2019 року адміністративна справа №367/5489/18 передана на розгляд судді Горобцовій Я.В. згідно розподілу справ автоматизованою системою діловодства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року прийнято до провадження адміністративну справу № 367/5489/19, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

15 квітня 2019 року представником відповідача через службу діловодства суду подано відзив на позовну заяву в якому у задоволенні адміністративного позову просив відмовити. Стверджував, що подана позивачем заява не відповідає формі затвердженій Наказом Міністерства соціальної політики України форми. Крім того, позивач відповідно до положень Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», Закону України «Про державну соціальну допомогу особам які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250, немає законних підстав для призначення їй державної соціальної допомоги, оскільки вона не є одинокою особою (має двох повнолітніх доньок) та не досягла віку встановленого статтею Закону № 1727-IV.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1, виданим Ірпінським МВ Управління ДМС України в Київській області 10 квітня 2014 року (а.с. 11).

23 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Управління соціального захисту населення Ірпінської міської ради з заявою довільної форми про призначення їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій особі.

Листом від 26 березня 2018 року Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, у відповідь на звернення позивача, повідомило, що ОСОБА_1 не досягла віку передбаченого ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» та не є одинокою особою, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для призначення їй допомоги (а.с.5).

Не погодившись з вищевказаною відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 46 Основного Закону проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В положенні статті 48 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям здійснюється відповідно до Закону України від 01.06.2000 № 1768-III «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України ( ст. 3 Закону № 1768-III).

Зокрема, відповідно до статті 1 цього Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям (далі - державна соціальна допомога) - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї; малозабезпечена сім'я - це сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Права члена сім'ї має одинока особа. До одиноких осіб, що мають право на отримання допомоги належать громадяни, що не мають працездатних родичів, зобов'язаних за законом їх утримувати.

Статтею 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.

До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім'ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім'ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім'ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених заходів); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, про безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз'яснення порядку його оскарження.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 441 від 21 квітня 2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2015 року за № 475/26920 затверджено форму заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» встановлено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 (далі - Порядок №250).

Згідно до п. 2 Порядку державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Середньомісячний сукупний дохід сім'ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. До сукупного доходу сім'ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених заходів.

За пунктом 10 Порядку № 250, соціальна допомога не призначається у разі, коли:

- працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

- під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення (будинку) або його частини; один чи кілька членів сім'ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку; можливість отримання доходу від утримання худоби, птиці, інших тварин; дохід від народних промислів, використання наявної сільськогосподарської техніки, вантажної машини, мікроавтобуса тощо);

- особи, які входять до складу малозабезпеченої сім'ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку тощо або оплатили послуги з навчання, будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв'язку тощо (крім житлово-комунальних послуг, у межах норм споживання та медичних послуг, пов'язаних із забезпеченням життєдіяльності) в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї;

- у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» (далі Закон № 172-IV) державна соціальна допомога особам які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю - щомісячна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю.

Особа, яка не має права на пенсію, це особа, яка не досягла 65 років та не має права на пенсію відповідно до закону. До досягнення зазначеного віку до осіб, які не мають права на пенсію, належать жінки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

58 років - які народилися до 30 вересня 1953 року включно;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 квітня 1954 року по 30 березня 1954 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1954 року по 30 вересня 1954 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1954 року по 31 березня 1955 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1955 року по 30 вересня 1955 року;

60 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1955 року по 31 березня 1956 року;

61 рік - які народилися з 1 квітня 1956 року по 30 вересня 1956 року;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

62 роки - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

62 роки 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

63 роки - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

63 роки 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

64 роки - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

64 роки 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

65 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 31 грудня 1960 року;

одинока особа - особа, яка не має працездатних родичів, зобов'язаних за законом її утримувати.

Тобто, з вищевикладених вимог закону виходить, що обов'язковою умовою для надання особі державної соціальної допомоги є досягнення нею віку передбаченого ст. 1 Закону № 1727-IV та відсутність у особи повнолітніх членів сім'ї працездатного віку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, у зв'язку з відсутністю у неї необхідного страхового стажу відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не знаходиться на обліку в Ірпінському об'єднаному Управлінні пенсійного фонду України Київської області та не одержує пенсію за віком.

Вказане слугувало підставою її звернення до Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради з вищезазначеною заявою.

Разом з тим, подана позивачем заява про виплату їй державної соціальної допомоги, не відповідає формі затвердженій наказом Міністерства соціальної політики України № 441 від 21 квітня 2015 року, адже подана у довільній формі.

У зв'язку з чим, рішення про призначення ОСОБА_1 державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні місцевою державною адміністрацією не приймалося. Управлінням праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради в листі від 26 березня 2018 року № 2890 було роз'яснено заявнику, що в даному випадку у неї відсутні правові підстави для відповідної виплати.

Так, долучені до вищевказаної заяви документи підтверджують, що позивач не є одинокою особою в розумінні вимог закону, оскільки має двох повнолітніх доньок працездатного віку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. Наведені обставини не спростовується позивачем.

Твердження позивача, що матеріальної допомоги від своїх повнолітніх дітей вона не отримує, оскільки доньки на даний час також не працюють та є матеріально незабезпеченими, в даному випадку не має правового значення та не приймається судом, оскільки вимогами закону чітко визначено, що наявність у особи повнолітніх членів сім'ї позбавляє її права на отримання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій.

Тим більше положеннями сімейного законодавства передбачений обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Також, з матеріалів даної справи слідує, що ОСОБА_1 не досягла відповідного віку для отримання допомоги визначеної ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю».

Так, виходячи з положень ст. 1 даного Закону право на соціальну державну допомогу мають жінки, які народилися з 01 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року та досягли 62 років і 6 місяців.

Датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Отже, за відсутності у неї повнолітніх членів сім'ї, право на відповідну виплату, виникло б у позивача лише при досягненні 62 років та 6 місяців.

На момент звернення до Управління праці та соціального населення Ірпінської міської ради вона не досягла відповідного віку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене у сукупності, а саме наявність у позивача повнолітніх членів сім'ї, не досягнення нею відповідного віку, а також, невідповідність поданої позивачем заяви формі затвердженій Міністерством соціальної політики Україні, в даному випадку відсутні правові підстави для прийняття рішення про призначення їй державної соціальної допомоги.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради, діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, його дії в повній мірі відповідають встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, обґрунтованості, неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності та своєчасності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Отже, позовні вимоги про зобов'язання відповідача призначити позивачу, державну соціальну допомогу в грошовому еквіваленті, як малозабезпеченій є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 30.09.2019

Суддя Я.В. Горобцова

ОСОБА_6