Справа № 357/9759/19
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9759/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 жовтня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Клепача В.А.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кудрявцева Андрія Юрійовича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адмінінстративним позовом до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кудрявцева Андрія Юрійовича про скасування постанови, посилаючись на наступні обставини.

30 серпня 2019 року о 22:38 год. інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, капралом поліції Кудрявцевим Андрієм Юрійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1472657, якою його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень (далі - Постанова).

Відповідно до постанови він, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti з номерним знаком НОМЕР_1 30.08.2019 р. о 22:34 год. в м. Біла Церква по вул. Водопійна, 3 проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.Є ПДР.

Вважає постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню з таких міркувань.

1) 30.08.2019 р. о 18:50 год. він рухався на вищезазначеному автомобілі в м. Біла Церква по вулиці Водопійній в напрямку вулиці Привокзальної. Під`їжджаючи до перехрестя з вулицею Першотравневою, він побачив зелений сигнал світлофора та продовжив рух прямо. Під час виїзду на перехрестя зелений сигнал світлофора перетворився на зелений миготливий, і він мав намір закінчити проїзд перехрестя, не вдаючись до екстреного гальмування.

Однак, на перехресті він помітив, що за декілька метрів від нього по вул. Першотравневій рухається інший автомобіль, який через секунду здійснив зіткнення з його. Як згодом стало відомо, зіткнення з його автомобілем здійснив автомобіль Range Rover. Після дорожньо-транспортної пригоди він зупинив свій автомобіль поблизу будинку № 3 по вул. Водопійній та викликав працівників патрульної поліції.

Під час оформлення працівниками поліції матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду свідок ОСОБА_2 надала письмові пояснення, відповідно до яких він здійснив виїзд на перехрестя вулиці Водопійної з вулицею Першотравневою на зелений сигнал світлофору. Аналогічні пояснення надав і свідок ОСОБА_3 . Свідок ОСОБА_4 у своїх поясненнях зазначив, що автомобіль Range Rover розпочав рух на зелений сигнал світлофору, і, на його думку, він рухався на червоний колір світлофору.

У зв`язку із відсутністю відеофіксації події, та тим, що на місці події працівники патрульної поліції, серед яких був і Відповідач, не змогли встановити особу, винну в дорожньо-транспортній пригоді, ними було складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 124 КУпАП відносно нього та відносно водія автомобіля Range Rover з метою подальшого встановлення наявності чи відсутності вини кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди в суді під час розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 8.7.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі - Правила дорожнього руху) зелений миготливий сигнал світлофору дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. Крім того, відповіно до п. 8.11. Правил дорожнього руху водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Наголошує, що виїзд на перехрестя він здійснив на сигнал світлофору, що дозволяє рух.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок правління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, проїзд вищезазначеного перехрестя він здійснював правомірно, отже, в його діях відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його Постанові від 26.07.2019 р. у справі № 751/4088/17 (провадження № К/9901/19949/18).

Натомість, Відповідач виніс протиправну Постанову, не зважаючи на відсутність доказів наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

2) Відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) та Додатку 5 до Інструкції, в постановах у справах про адміністративні правопорушення має зазначатись, зокрема, час та місце скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови, адміністративне правопорушення було вчинено ним 30.08.2019 р. о 22:34 год. Натомість, перетин перехрестя вулиці Водопійної з вулицею Першотравневою він здійснював о 18:50 год., коли і сталася вищеописана дорожньо- транспортна пригода. О 22:34 год. він знаходився на місці події, адже оформлення працівниками поліції матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду тривало до 23:00 год.

Крім того, відповідно до Постанови адміністративне правопорушення вчинено за адресою: м. Біла Церква, вул. Водопійна, 3. Однак, за цією адресою не знаходиться перехрестя вулиці Водопійної з вулицею Першотравневою. За цією адресою він зупинив свій автомобіль після дорожньо-транспортної пригоди.

3) Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення.

В порушення вимог вищезазначеної норми, відповідачем не було ознайомлено його з жодним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення та не відібрано пояснення. Пояснення ним надавались лише під час оформлення матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду.

Крім того, в порушення ст. 279, 285 КУпАП, Відповідачем не було роз`яснено йому його прав та обов`язків, та не було оголошено постанову.

Всупереч вимог КУпАП та Інструкції, розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично було здійснено таємно від нього. Відповідач не повідомив його, що має намір розглядати таку справи. Після закінчення оформлення матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду Відповідач вручив йому Постанову, не роз`яснивши підстав її винесення та її змісту.

5) Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Водночас, ч. 1 ст. 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як було зазначено вище, відносно нього, та відносно іншого учасника дорожньо- транспортної пригоди Відповідачем були складені Протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 124 КУпАП, з метою подальшого встановлення судом відсутності чи наявності вини в діях кожного з них.

Таким чином, проїзд на заборонний сигнал світлофора, який, на думку Відповідача, було вчинено ним, що, на думку Відповідача, спричинило пошкодження транспортних засобів, є об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, що виключає окреме притягнення його до адміністративної відповідальності за проїзд на заборонний сигнал світлофора, тобто, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Просив суд відкрити провадження в адміністративній справі, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1472657, винесену 30 серпня 2019 року інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, капралом поліції Кудрявцевим Андрієм Юрійовичем, якою його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 425 гривень, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням сторін ( а. с. 5-9 ).

Ухвалою судді від 05 вересня 2019 року відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( виликом ) сторон ( а. с. 19-20 ).

26 вересня 2019 року за вх. № 35348 судом отримано від відповідача відзив на позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушеня серії ЕАВ № 1472657 від 30.08.2019 року, в якому просили ру позові ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кудрявцева А.Ю. відмовити в повному обсязі мотивуючи наступним.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 , 30.08.2019 о 22 год 34 хв у м. Біла Церква, по вул. Водопійна 3, керуючи автомобілем «Шевроле Лачетті», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух на забороняючий сигнал світлофору червоного кольору, чим порушив п. 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 35 Закону України «Про Національну Поліцію» (надалі - Закон) встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо водій порушив ПДР.

Згідно п. 8.7.3.е), ПДР ввімкнений сигнал світлофору червоного кольору забороняє рух.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Зауважують, що 30.08.2019 року позивач не виконавши вимоги світлофора червоного кольору став учасником ДТП, відповідач зокрема відібрав пояснення у свідків на підставі яких і було встановлено вину в діях позивача, а отже вина особи у вчиненні правопорушення на момент розгляду справи є доведеною. Зазначають, що позивач у своєму позові не спростовує факту проїзду на забороняючий сигнал світлофору. У даному випадку він посилається на нібито той факт, що він не міг виконати зупинку не вдаючись до екстреного гальмування посилаючись на п. 8.11 ПДР. Поряд з тим, водій у даному випадку зобов`язаний довести стан крайньої необхідності, оскільки п. 2.3.6) передбачає зокрема, що водій зобов`язаний бути уважним та вчасно реагувати на зміну дорожньої обстановки. А отже вище зазначені норми ніяким чином не вступають в колізію з п. 8.7.3. ПДР, та несуть характер спеціальних, що застосовуються у виняткових випадках.

Зокрема, твердження позивача про нібито не ознайомлення його з доказами вчиненого ним правопорушення не відповідають дійсності та спростовуються доданим відеозаписом з нагрудного відео реєстратора, що розташований на елементах однострою поліцейських.

Звертають також увагу на той факт, що у відповідності до ч. 4 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України позивач зобов`язаний надати докази в обгрунтування своїх позовних вимог. Поряд з тим позивач намагаючись уникнути адміністративної відповідальності звертає увагу на ч. 2 ст. 77 КАС України, не беручи до уваги той факт, що під час розгляду справи, вина у вчиненні адміністративного правопорушення була доведеною та зазначеною у не спростовному доказі у вигляді постанови.

Щодо суті справи пояснюють наступне, розпочавши розгляд справи, інспектор назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, пояснив водію підставу зупинки. Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 30.08.2019 року правил дорожнього руху було розглянуто інспектором на місці вчинення правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, інспектор, керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн 00 коп. (чотириста двадцять п`ять), що в межах санкції даної статті. Після чого позивача було ознайомлено з винесеною Постановою, та повідомлено йому порядок її оскарження Постанови, та наслідки її невиконання, передбачені ст.ст. 307, 308 КУпАП.

Взявши до уваги викладене вище, інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а Постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав поясненя аналогічні викладені в адміністративному позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Клепача В.А., який діє на підставі довіреності в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову. Однак, на питання суду пояснив, що в постанові дійсно є помилки. Підтвердив, що вину позивача не було встановлено та доказів того, що останній проїхав на заборонений сигнал світлофору не має. Вину позивача було встановлено на підставі пояснень свідків. Також, наголосив, що дивитися відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського не має необхідності, так як на ньому відсутні докази того, що позивач проїхав на заборонений сигнал світлофору.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 03.09.2019 р., що підтверджується штапмом суду ( а. с. 3 ), щодо оскарження постанови від 30.08.2019 р., не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 30.08.2019 року відносно позивача ОСОБА_1 було складено постанову, серія ЕАВ № 1472657, якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З оскаржувальної постанови вбачається, що вказана постанова була складена інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Кудрявцевим Андрієм Юрійовичем відносно ОСОБА_1 , який 30.08.2019 року о 22:34:23 годин, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti з номерним знаком НОМЕР_1 в м. Біла Церква по вул. Водопійна, 3 проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.Є ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Прийнято по справі рішеня застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень ( а. с. 13 ).

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Статтею 293 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, серед іншого, скасовує постанову і закриває справу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 8.7.3. «е» ПДР України червоний сигнал, зокрема, миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно частини другої статті 122 КУпАП відповідальність настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника (…).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до підпункту «в» пункту 8.7.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі - Правила дорожнього руху) зелений миготливий сигнал світлофору дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Крім того, відповіно до п. 8.11. Правил дорожнього руху водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 26.07.2019 р. у справі № 751/4088/17 (провадження № К/9901/19949/18).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Частиною 1 статті 78 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення частини 3 статті 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

Отже, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Оскільки, в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 30.08.2019 року, серія ЕАВ № 1472657 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл разом з відзивом на позовну заяву не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогіна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 січня 2019 року справа № 428/2769/17, адміністративне провадження №К/9901/1667/17.

Доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є наданий відповідачем до відзиву та наявний в матеріалах адміністративної справи відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського.

Разом з тим, суд зазначений відеозапис не приймає до уваги, так як він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року справа №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18.

Отже, сама відеофіксація в момент правопорушення з боку позивача відсутня.

Зазначене, підтвердив і сам представник відповідача в судовому засіданні під час розгляду справи, що вину позивача не було встановлено та доказів того, що останній проїхав на заборонений сигнал світлофору не має. Відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, який був доданий відповідачем до відзиву не містить відомостей про те, що позивач проїхав на заборонений сигнал світлофору.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з боку відповідача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу того факту, що позивач ОСОБА_1 дісно здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора.

Посилання відповідача у відзиві на те, що останній відібрав пояснення у свідків на підставі яких і було встановлено вину в діях позивача не заслуговує на увагу, так як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підтвердили того факту, що позивач здійснив проїзд на червоний сигнал світлофора.

Стосовно свідка ОСОБА_4 , який в своїх поясненнях зазначив про те, що він рухався на своєму авто за транспортним засобом Land Rover, д.н.з. НОМЕР_2 та зупинився на червоне світло світлофора на перехресті вулиць Водопійна та Першотравнева, а коли загорівся зелений колір світлофору Land Rover розпочав рух в напрямку вулиці Першотравнева та приблизно на середині перехрестя відбулося зіткнення з авто Cevrole, який на його думку рухався на червоний колір світлофора, то суд надає таким поясненням критичної оцінки виходячи з наступного.

Вказані пояснення не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки вказана особа у судовому засіданні не допитувалася та не попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому його покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06. 2019 у справі №560/751/17.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації №R (9 1)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки належні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Також, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція) та Додатку 5 до Інструкції, в постановах у справах про адміністративні правопорушення має зазначатись, зокрема, час та місце скоєння адміністративного правопорушення.

Відповідно до оскаржуваної постанови, адміністративне правопорушення було вчинено позивачем 30.08.2019 року о 22:34:23 год.

Однак, в судовму засіданні встановлено, що позивач проїзд перехрестя по вулиці Водопійної з вулицею Першотравневою здійснював о 18:50 годин, коли і сталася дорожньо- транспортна пригода.

Зазначене також підтверджується документами, а саме: поясненнями свідків, схемою місця ДТП та протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 185644 ( а. с. 14-18 ).

З боку відповідача не надо жодного належного та допустимого доказу в спростування зазначеному.

Отже, оскаржувана постанова складена відповідачем в порушення вимог ст. 256 КУпАП, а саме зазначений час вчинення правопорушення в оскаржуваній постанові не відповідає реальному часу такого вчинення.

З вказаним погодився і представник відповідача в судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи.

Крім того, в порушення вищезазначеної статті, не встановлено і місце вчинення адміністративного правопорушення, так як в оскаржуваній постанові зазначено, що місце вчинено правопорушення за адресою: м. Біла Церква, вул. Водопійна, 3, однак, як встановлено в судовому засіданні за вказаною адресою не знаходиться перехрестя вулиці Водопійної з вулицею Першотравневою.

За таких обставин, не може бути залишено рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовна заява без задоволення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи надані сторонами докази, керуючись нормами чинного законодавства, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є таким, що підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 78, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 283, 288, 289, 293 КУпАП, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України «Про Національну поліцію», суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Кудрявцева Андрія Юрійовича про скасування постанови, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія ЕАВ № 1472657 від 30 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , - закрити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 );

Відповідач інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Кудрявцев Андрій Юрійович ( місце знаходження: 09109, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, 18 А ).

Повний текст судового рішення складено 02 жовтня 2019 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов