Справа № 280/3359/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 вересня 2019 року Справа № 280/3359/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , податковий номер - НОМЕР_1 )

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, Код ЄДРПОУ - 41248959),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , податковий номер - НОМЕР_2 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 (далі - третя особа), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії (рішення) Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя по припиненню (призупиненню) нарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер: НОМЕР_1 пенсії з 01 вересня 2018 року.

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер: НОМЕР_1 з 01 вересня 2018 року із проведенням індексації вказаної невиплаченої пенсії згідно діючого законодавства та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, нарахувати та виплатити заборгованість з пенсії, що виникла з 01 вересня 2018 року та заборгованість, що буде накопичуватись з дня подання адміністративного позову до суду.

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер: НОМЕР_1 нараховану, але не отриману пенсію у розмірі 8362,00 грн. (вісім тисяч триста шістдесят дві грн. 00 коп.) за період березень-серпень 2018 року.

Ухвалою суду від 16 липня 2019 року зазначену позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам КАС України та позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 25 липня 2019 року на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками.

Ухвалою суду від 29 липня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику осіб), а справу призначено до розгляду на 27 серпня 2019 року.

Ухвалою від 26 вересня 2019 року допущено заміну відповідача, а саме: з Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, яка проводилась Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, правонаступником якого наразі є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а з вересня 2018 року виплата припинена у зв`язку з тривалим неотриманням пенсіонером призначеної пенсії відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, відповідачем повідомлено представника позивача про необхідність особистого звернення ОСОБА_1 або його законного представника до Пенсійного фонду із заявою про поновлення виплати пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

14 серпня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№33675), в якому зазначено, що заява про поновлення виплати пенсії подається особисто або законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а оскільки «представник за довіреністю» та «законним представник» не є тотожними поняттями, то немає підстав для поновлення виплати пенсії за заявою представника за довіреністю. Окрім цього, звертає увагу на те, що заява про поновлення виплати пенсії до пенсійного органу не надходила. Вказує, що позивач не має права на нарахування компенсації втрати частини доходів, так як пенсія йому не виплачувалась з його вини, а саме у зв`язку з тимчасовим перебуванням за кордоном та неотриманням особисто пенсії на поштовому відділенні. З огляду на зазначене, просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Від третьої особи будь-яких пояснень, міркувань та аргументів щодо наведених позивачем у позовній заяві обставин до суду не надходило.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на пенсійному обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На час звернення із цим позовом до суду позивач тимчасово перебуває за межами території України у Іспанії, у зв`язку з чим немає можливості особисто отримувати пенсію на поштовому відділенні.

На адвокатський запит № б/н від 16.04.2019 Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя листом від 24 квітня 2019 року 7858/СЧ.2 повідомлено представника позивача - адвокатське об`єднання «Доладні правознавці» про призупинення з 01 вересня 2018 року виплати пенсії позивачу, у зв`язку з тривалою неоплатою, а саме неотриманням пенсії особисто протягом тривалого часу (шість місяців) на поштовому відділенні. За період з березня по серпня 2018 року (включно) сума невиплаченої пенсії склала 8362,00 грн. Також, роз`яснено необхідність особистого звернення разом із заявою та паспортом з урахуванням вимог статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи такі дії (рішення) відповідача протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

За статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до частини 1 статті 44 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон - №1058), заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Також, згідно пункту 4.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (далі - Порядок №22-1), заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Згідно пункту 2.8 Порядку №22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-ІУ, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

На підставі статті 46 Закону №1058, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Крім того, у відповідності до статті 49 Закону №1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Разом з тим, у статті 51 Закону № 1058 визначено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У відповідності до п.п. 1 Порядку № 22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1.5 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, в особи, яка звертається за поновленням пенсії та проживає за межами України, наявне право на звернення до органу Пенсійного фонду України через представника за умови наявності у такого представника відповідних повноважень. При цьому, чинним законодавством України як передбачено можливість подання заяви про призначення пенсії представником такого пенсіонера, так і не встановлено обмежень на подачу ним заяви про поновлення її виплати.

Приймаючи рішення по суті, суд зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 року визначено, що закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись із такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів, зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа. Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (частина третя статті 25 Конституції України).

Правова, соціальна природа пенсій передбачає право громадянина на одержання призначеної йому пенсії та не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

При цьому, як вбачається зі змісти листа Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, наявного в матеріалах справи, органом Пенсійного фонду України не заперечується право на одержання пенсії позивачем.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у рішенні по справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення, ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача - Голова адвокатського об`єднання «Доладні правознавці» адвокат Дерев`янко І.О. звернулась до відповідача з адвокатським запитом щодо надання офіційної інформації з приводу підстав невиплати пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року, проте доказів звернення з заявою про поновлення виплати пенсії суду не надано.

Таким чином, у зв`язку з наведеним, приймаючи до уваги, що ані позивач, ані його довірена особа не звертались до відповідача із відповідною заявою про поновлення виплати пенсії, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

За спірних правовідносин у відповідача були відсутні правові підстави для поновлення пенсії з огляду на відсутність відповідної заяви з боку позивача або його представника.

Вирішуючи даний спір, суд, керуючись частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язаний перевірити рішення суб`єктів владних повноважень, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат у порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , податковий номер - НОМЕР_1 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, буд. 25-А, Код ЄДРПОУ - 41248959), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , податковий номер - НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 26 вересня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов