Справа № 1.380.2019.001216
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 рокуЛьвів№857/7216/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

з участю представників: позивача Шокало В.С., відповідача Гарасимів В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі №1.380.2019.001216 (головуючий суддя Лунь З.І., рішення проголошене о 09.43 год., у м. Львові повний текст рішення складений 07.06.2019 р.) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості від 19.02.2019 №UA209000/2019/000108/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона, для митного оформлення транспортного засобу марки SKODA, модель OCTAVIA, рік випуску 2015, надала митному органу пакет документів, який підтверджує заявлену митну вартість на рівні 6550Євро. Однак, незважаючи на підтвердження документально зазначеної вартості ТЗ, митним органом 19.02.2019 прийнято рішення про коригування митної вартості №UA209000/2019/000108/2, яким визначено митну вартість товару на рівні 12800Євро.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 19.02.2019 №UA209000/2019/000108/2. Стягнуто з Львівської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що Львівська митниця не погоджується з наведеним рішенням суду, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами, внаслідок чого відповідно до статті 317 КАС України вищевказане рішення повинно бути скасоване. Зокрема зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано, що подана експортна декларація 18PL402010E1171782 від 04.12.2018 містить посилання на інвойс (фактуру) з номером 208/11/2018, що не відповідає номеру фактури, поданої до митного оформлення (208/12/2018); висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 20354 від 13.12.2018 визначає, що вартість автомобіля складає 8235,2 євро при ціні по рахунку фактурі № 208/12/2018 від 04.12.2018 у сумі 6550 євро.

У зв`язку з тим, що подані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості не містили всіх відомостей, що підтверджували б числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до ч. 3 ст.53 Митного кодексу України від 13.03.2012р №4495- VI Львівською митницею ДФС виставлена декларанту вимога про подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару, які в повному обсязі надано не було.

Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 19.02.2019 №UA209000/2019/000108/2 використано індикатор ризику, визначений за результатами спрацювання АС АУР, - 12800 Євро, значення якого встановлено окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів.

Зважаючи на викладене, Львівська митниця ДФС вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 19.02.2019 №UA209000/2019/000108/2 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі та правильно застосував норми матеріального права. Зазначає, що у графі 33 рішення про коригування, що містить назву «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» відповідач послався на Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.15 №689 та постанову КМУ № 1077 від 12.12.2018. Однак, пункт 1 даного Тимчасового порядку чітко зазначає, що він визначає механізм виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТЗЕД та ввезені громадянами на митну територію України в період з 1 січня 2015 р. до 25 листопада 2018 p., а також перебувають у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, поміщення в який здійснювалося шляхом вчинення дій, усного декларування або декларування з використанням іншого документа, ніж митна декларація, на бланку єдиного адміністративного документа; перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, були вивезені за межі митної території України після 25 листопада 2018 р. та ввезені повторно.

Як чітко вбачається з матеріалів справи позивачем було придбано у польської фірми EUROCAR&COMPANY (31-001 Krakow, ul. PL. Wolnica 13 m.10 ) транспортний засіб марки SKODA модель OCTAVIA VIN-код НОМЕР_1 у грудні 2018 року, і після того вперше ввезено його на митну територію України, тобто Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою KM України №1077 від 12.12.2018 року не могли застосовуватися під час здійснення митного контролю імпортованого позивачем транспортного засобу. Як наслідок, в ході здійснення митного контролю повинні були застосовуватися зазначені у позовній заяві норми Митного кодексу України, зокрема і в частині підставності витребування додаткових документів.

Таким чином, оскільки положення програмного комплексу «АСАУР» не можуть встановлювати митну вартість в імперативному порядку, а зазначені у рішенні про коригування митної вартості норми Тимчасового порядку не можна використовувати щодо імпортованого позивачем транспортного засобу, Методичні рекомендації не є нормативним актом, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не застосовано жодного нормативно-правового акту та використано «середню ціну», застосування якої законодавчо не обґрунтовано, та не доведено належними та допустимими доказами у справі. У зв`язку із наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити. рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що на підставі рахунку-фактури №208/12/2018 від 04.12.2018 ОСОБА_2 у Республіці Польща придбано автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA. рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_2 за ціною 6550Євро у ТзОВ «EUROCAR@COMPANY». Відповідно до виставленого рахунку позивачем були сплачені кошти у сумі 6550Євро, що підтверджується готівковими розрахунками від 17.01.2019 та 21.01.2019.

12.02.2019 з метою митного оформлення придбаного автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA, рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_2 , двигун дизель, позивачкою була подана Львівській митниці ДФС митна декларація №UA209190/2019/020249, згідно з якою, митна вартість визначена в сумі 6550Євро.

До декларації митної вартості були додані: рахунок-фактура №208/12/2018 від 04.12.2018 з перекладом, відповідно до якого вартість придбаного позивачем автомобіля склала 6550Євро; акт про проведення огляду товарів транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, що здійснюється при виконані № UA209030/2018/70286 від 06.12.2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.01.2016; договір про надання послуг митного брокера від 12.02.2019; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державами №3534714 від 06.12.2018; інші некласифіковані документи (заява на посвідчення) від 14.12.2018; копія митної декларації країни відправлення №18РL402010Е1171782 від 14.12.2018; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_4 від 23.03.2018; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_5 від 17.05.2013.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару відповідач дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме: відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.15 №689 та постанови КМУ №1077 від 12.12.2018 у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенеровано АСАУР ДФС та складає 12800.00Євро. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Висновок відповідача: неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 26 (ст.60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Виходячи із вищезазначеного, митна вартість товару становитиме 12800,00Євро. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР.

За результатами розгляду поданих для митного оформлення транспортного засобу документів Львівською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості від 19.02.2019 №UA209000/2019/000108/2, яким визначено ціну транспортного засобу в сумі 12800.00Євро.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, вважаючи його незаконним, та таким, що порушує права позивача, остання звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку-фактури №208/12/2018, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції вірними, такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України. Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 МК України з`явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Крім того, ч. 1 ст. 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої нею митної вартості товару за ціною рахунка-фактури було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: рахунок-фактура №208/12/2018 від 04.12.2018 на придбаний ОСОБА_2 у Республіці Польща автомобіль марки SKODA, модель OCTAVIA. рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_2 за ціною 6550Євро у ТзОВ «EUROCAR@COMPANY», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 25.01.2016, договір про надання послуг митного брокера від 12.02.2019, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державами №3534714 від 06.12.2018, інші некласифіковані документи (заява на посвідчення) від 14.12.2018, копія митної декларації країни відправлення №18РL402010Е1171782 від 14.12.2018, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_4 від 23.03.2018; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України.

Зміст вказаних документів підтверджував заявлену митну вартість ввізного товару. Таким чином, декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору купівлі-продажу №01/12/18.

Отже, подані 12.02.2019 декларантом позивача до митного оформлення документи (декларація митної вартості та договір купівлі-продажу) за назвою і змістом відповідали вимогам пунктів 1, 3 ч. 2 ст. 53 МК України.

Пунктом першим ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному ст.ст. 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст. 54 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (ч.2 ст. 54 МК України).

Як встановлено судом вище, декларантом одночасно із митною декларацією було надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Наведені документи вказані представником відповідача в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00358.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації № UA209190/2019/020249 від 12.02.2019, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору.

Відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростував зміст договору купівлі-продажу 01/12/18, в тому числі будь-які відомості про отримання від компетентних органів Республіки Польща інформації щодо підтвердження чи не підтвердження обставини відчуження позивачу автомобіля марки SKODA, модель OCTAVIA, рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_2 , двигун дизель, та отримання або не отримання від позивача коштів в сумі 6550,00Євро та/або іншої суми за відчужений вказаний транспортний засіб.

Суд також бере до уваги договір купівлі-продажу №01/12/18, укладений між позивачкою та ТзОВ «EUROCAR@COMPANY», умови якого в частині порядку оплати за придбаний автомобіль, відповідають та є виконаними відповідно до документів, що є у матеріалах справи, а саме: квитанції PKO Bank Polski про оплату придбаного позивачкою транспортного засобу.

Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів від 19.02.2019 №UA209000/2019/000108/2, митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом (ст.64 Митного кодексу України). Джерело інформації: спрацювання АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел».

При цьому, спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів детальніше проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Доводи відповідача про те, що заявлена вартість транспортного засобу не відповідає тій вартості, що згенеровано АСАУР ДФС, суд оцінює критично з тих підстав, що законом не передбачено співставлення заявленої декларантом вартості товару із тією, що генерується АСАУР ДФС, як методу перевірки правильності визначення заявленої вартості.

Згідно з представленим позивачем Висновком №20354 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, складеним 13.12.2018, на імпортованому автомобілі наявне пошкодження лакофарбового покриття кузова. Обшивка дверей та сидінь салону забруднена та частково пошкоджена. Наявні корозійні пошкодження коробчастих елементів жорсткості, щитка передка, панелі підлоги кузова, порогів автомобіля. Наявні сліди відновлювального ремонту (кузовних елементів). Порушено функціональні можливості трансмісії та паливної системи.

Водночас, відповідач зазначає, що АСАУР ДФС визначена вартість на підставі середньої ціни, за яку транспортний засіб такої ж марки, моделі та комплектації пропонується до продажу в умовах повної конкуренції при звичайному ході торгівлі. Відтак, вказаний метод не враховує індивідуальні особливості придбаного позивачем транспортного засобу, що мають суттєвий вплив на його ринкову вартість, зокрема наявність пошкоджень, пробігу, тощо.

Також, суду не надано будь-яких підтверджень щодо виявлених митним органом ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів позивачем. В ході судового розгляду не здобуто доказів і щодо підставності виникнення сумніву у правильності визначення задекларованої вартості транспортного засобу.

Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №821/1617/18, від 21.12.2018 за №815/1670/17, від 07.08.2018 за №808/1619/16, а тому суд, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує такий при вирішенні даної справи.

Що стосується доводів апелянта щодо подачі до митного оформлення імпортованого позивачем транспортного засобу за ціною 8235,2 Євро, то митна декларація №UA209019/2018/42473 була відкликана, у зв`язку з помилковістю її подання.

Щодо доводів апелянта про неподання касових чеків, що підтверджували оплату, то в матеріалах справи наявні довідки банку РКО з назвою «підтвердження готівкового розрахунку» Банку Польскі від 17.01.2019 року та від 21.01.2019 року про зарахування готівкових коштів на загальну суму 6550 Євро на рахунок продавця - польської фірми EUROCAR&COMPANY та митну декларацію країни відправлення (MRN №18PL402010E1171782, у якій відображено, що вартість експортованого з Польщі автомобіля SKODA ОСТАVIА VIN-код НОМЕР_1 , 28211 польських злотих, що по курсу становить 6550 Євро та договір купівлі-продажу між позивачем та польською фірмою EUROCAR&COMPANY, відповідно до якого сторони визначили повноважних представників, які мають право оплачувати від імені покупця за товар.

Також необґрунтованими є доводи апелянта про те, що відсутнє посилання на рахунок фактуру (інвойс) №208/12/2018 у митній декларації країни відправлення (MRN) №18PL402010E1171782, а посилання на рахунок фактуру (інвойс) №208/11/2018, оскільки є очевидною описка при формуванні експортної митної декларації, адже рахунку фактури №208/11/2018 не існує в природі.

Аналогічно є безпідставним посилання відповідача на висновок експерта, який не підтверджує ціну, яку визначив відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості.

Позивач ОСОБА_2 є фізичною особою, і під час здійснення митного контролю повинна застосовуватися спеціальна норма - стаття 368 МК України. Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Подані до митного контролю та наявні у матеріалах справи документи і є тими документами, які у відповідності до ч.1 ст. 368 МК України, повинні використовуватися митними органами для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України.

Відповідач в оскаржуваному рішенні від 19.02.2019 та картці відмови не вказав на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно непідтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Про обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом зазначено також у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Дослідивши надані позивачем документи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відповідача були наявні всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями ч.1 ст.58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку-фактури №208/12/2018.

Натомість відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку-фактури №208/12/2018, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі №1.380.2019.001216 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
С. М. Кузьмич
Повний текст постанови складено 02.10.2019 р.