Справа № 280/1924/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 жовтня 2019 року Справа № 280/1924/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами загального, у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, Північне шосе, 25)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 04.04.2019 №3 ДФС-ФС.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувану постанову про накладення на ФОП ОСОБА_2 штрафу у розмірі 500 760,00 грн. винесено відповідачем на підставі акту Головного управління ДФС у Запорізькій області про результати виїзної позапланової перевірки перевірки від 13.09.2019 №119/08-01-13-05-09/НОМЕР_1. Так, відповідно до вказаного акту зафіксовано використання позивачем праці найманих працівників без належного оформленння і, як наслідок, неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску за період ківтень та травень 2017 року. Так. Згідно вказаного акту перевірки, листом від 12.09.2018 №04/5-2175-17 Прокуратурою Херсонської області повідомлено ГУ ДФС у Запорізькій області про те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000076 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1 та ч. 2 ст. 172 КК України, за фактом умисного ухилення від сплати єдиного соціального внеску, грубого порушення законодавства про працю службовими особами ТОВ «Аутстаффер» () та ТОВ «Стафф Сервіс» (). Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи вказаних товариств за грошову винагороду від суб'єктів господарської діяльності реального сектору економіки організували схему по ухиленню останніми від сплати єдиного соціального внеску, податку на доходу фізичних осіб, військового збору шляхом укладання фіктивних договорів аутстаффінгу. При цьому, до листа Прокуратурою Херсонської області надано перелік суб'єктів господарської діяльності, які використовували в своїй діяльності схему аутстаффінга, серед яких є ФОП ОСОБА_2 Разом з тим, акт перевірки не містить жодного факту або доказу, що підтверджують укладення позивачем договору аутстаффінгу; в акті не зазначено дані найманих осіб, працю яких, на думку відповідача, використовув позивач без належного оформлення трудових відносин. За таких обставин, вважає накладення штрафу необґрунтованим та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 26.04.2019 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено дію оскаржуваної постанови.

Ухвалою суду від 02.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.05.2019.

Ухвалою суду від 16.05.2019, за клопотанням представника позивача, відкладено підготовче засідання до 20.06.2019.

28.05.2019 від відповідача надійшов відзив на позов (вх. №21706), в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що оскаржувану постанову прийнято на підставі акта Головного управління ДФС у Запорізькій області про результати виїзної позапланової перевірки перевірки від 13.09.2019 №119/08-01-13-05-09/НОМЕР_1. На підставі даного акту перевірки та у зв'язку з виявленими фіскальним органом порушеннями законодавства про працю до позивача застосовано санкції, передбачені абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України. Відповідач вважає, що відповідно до положень Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509) акт перевірки фіскального органу є підставою для застосування штрафу за порушення законодавства про працю. Вважає прийняту постанову правомірною, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

20.06.2019 представником позивача подано відповідь на відзив (вх. №25341), у якій він зазначає, що дії посадових осіб фіскального органу щодо складання акту перевірки не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав особи, окрім права на надання зауважень на акт перевірки. Вважає, що після отримання від територіального органу ДФС України акта документальної перевірки відповідач у відповідності до ч. 5 ст. 265 Кодексу законів про працю України зобов'язаний призначити і провести захід державного нагляду (контролю), та під час його проведення перевірити, чи мало місце правопорушення, що ГУ Держпраці у Запорізькій області не зроблено. Крім того, посилається на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою визначався порядок проведення перевірок органами Держпраці та підстави для накладення штрафу, а тому даний правовий акт не може слугувати підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Ухвалою суду від 20.06.2019, за клопотанням представників сторін, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 08.07.2019.

Протокольною ухвалою суду від 08.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 29.07.2019.

29.07.2019 від представників сторін надійшли заяви (вх. №31218, №31219) про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця 07.11.2002.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 21.02.2019 №695 відповідачем у період з 25.02.2019 по 05.03.2019 проведено виїзну позапланову документальну перевірку ФОП ОСОБА_2 з 01.11.2016 по 31.12.2017 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за результатами якої складено акт від 13.03.2019 №119/08-01-13-05-09/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1., пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати (згідно договору аутстаффінгу) на загальну суму 8 064,00 грн., у тому числі за квітень 2017 року в сумі 4 032,00 грн та за травень 2017 року в сумі 4 032,00 грн.;

пп. 1.2, пп. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: неутримання та неперерахування до бюджету військового збору з заробітної плати (згідно договору аутстаффінгу) на загальну суму 672,00 грн., у тому числі за квітень 2017 року у сумі 336,00 грн. та травень 2017 року у сумі 336,00 грн.;

п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 8 ст .9 (у редакції, що діє з 01.01.2016) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ, а саме: заниження сум єдиного внеску за період з 01.11.2016 по 31.12.2017 на загальну суму 9 856,00 грн., у тому числі за квітень 2017 року у сумі 4 928,00 грн. та травень 2017 року у сумі 4 928,00 грн.;

п. 51.1 ст.51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: невідображення ФОП ОСОБА_2 нарахування та виплати доходу згідно договору аутстаффінгу за ознакою 101 «Доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту)» за 2 квартали 2017 року;

ст. 24 Кодексу Законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», ФОП ОСОБА_2 використовувала працю найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та без сплати податків до бюджету під час виплати доходів.

Висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що листом від 12.09.2018 №04/5-2175-17 Прокуратурою Херсонської області повідомлено ГУ ДФС у Запорізькій області про проведення слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Херсонській області досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000076 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1 та ч. 2 ст. 172 КК України, за фактом умисного ухилення від сплати єдиного соціального внеску, грубого порушення законодавства про працю службовими особами ТОВ «Аутстаффер» () та ТОВ «Стафф Сервіс» (). Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи вказаних товариств за грошову винагороду від суб'єктів господарської діяльності реального сектору економіки організували схему по ухиленню останніми від сплати єдиного соціального внеску, податку на доходу фізичних осіб, військового збору шляхом укладання фіктивних договорів аутстаффінгу. Так, відповідно до наданої прокуратурою інформації встановлено, що ФОП ОСОБА_2 укладено договір аутстаффінгу з ТОВ «Аутстаффер», предметом якого є надання працівників для участі у виробничому процесі, керування виробництвом або для виконання інших функцій, повязаних з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) на умовах цього Договору (аркуш акта перевірки 9). Проте, перевіркою інформаційних баз даних органів ДФС встановлено відсутність на ТОВ «Аутстаффер» працівників, а також ненадання останнім звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма №Д4) та податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ). На думку контролюючого органу, вказане свідчить про неможливість виконання умов договору ТОВ «Аутстаффер», отже послуги з надання ФОП ОСОБА_2 не мають реального характеру. Враховуючи наведене, податкова дійшла висновку про використання позивачем праці чотирьох найманих працівників за період квітень-травень 2017 року без належного оформлення трудових відносин та без сплати податків до бюджету під час виплати доходу (аркуш акту 10).

ГУ ДФС у Запорізькій області супровідним листом від 18.03.2019 №14562/10/08-01-15-03-09 направило копію акту перевірки від 13.03.2019 №119/08-01-13-05-09/НОМЕР_1 до ГУ Держпраці у Запорізькій області для розгляду питань, що входять до його компетенції.

22.03.2019 уповноваженою особою відповідача прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №3ДФС, яким вирішено розглянути справу про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, 04.04.2019 о 14 год. 30 хв.

26.03.2019 на адресу позивача направлено повідомлення про розгляд справи №08/03.4-06/2840, яким позивача запрошено 04.04.2019 о 14 год. 30 хв. прибути до ГУ Держпраці у Запорізькій області для прийняття участі в розгляді справи. Повідомлення вручено 28.03.2019, що підтверджується відомостями з веб-сайту Укрпошти.

04.04.2019 відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №3 ДФС-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 500 760,00 грн. за порушення вимог трудового законодавства, а саме ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що її прийнято на підставі акту перевірки Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13.03.2019 №119/08-01-13-05-09/НОМЕР_1.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом із вимогою про її скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 затверджено Положення Про Державну службу України з питань праці, відповідно до п. 1 якого Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

У зв'язку із набуттям чинності 16.05.2017 постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, яка була чинною на момент винесення відповідачем оскаржуваної постанови (далі - Порядок № 295), затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

У відповідності до п. 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до змісту пп. 6 п. 5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, крім іншого, за інформацією ДФС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник (пп. 7 п. 5 Порядку №295).

Згідно з п. 27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що отримання інформації від ДФС та її територіальних органів про виявлені в ході здійснення контрольних повноважень факти порушення платниками податків законодавства про працю, є підставою для призначення і проведення відповідним територіальним органом Держпраці заходів державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування. За результатами проведеного інспекційного відвідування складається акт, на який об'єкт відвідування може подати зауваження. На підставі акту, після розгляду зауважень, може бути вжито заходів до притягнення винної у допущенні порушень особи до встановленої законом відповідальності.

З матеріалів справи судом встановлено, що уповноваженою особою відповідача рішення про проведення інспекційного відвідування позивача, або недоцільність проведення такого заходу, не приймалось. Доказів зворотного суду не надано.

Суд критично оцінює посилання відповідача на норми Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509) з огляду на таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 4 ст. 265 Кодексу законів про працю України визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку № 509 цей Порядок визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи).

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи)

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст.265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Аналізуючи зазначену норму, суд дійшов висновку, що без здійснення заходу державного нагляду (контролю) відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України можуть бути накладені лише штрафи на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

У всіх інших випадках вчинення правопорушень, відповідальність за які передбачено абз.2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, проведення заходу державного нагляду (контролю) є обов'язковим.

Суд зазначає, що в даному випадку норми Порядку № 509 не суперечать положенням Кодексу законів про працю України, оскільки в ході здійснення контрольних заходів фіскальним органом можуть бути виявлені й інші порушення законодавства про працю, окрім тих, відповідальність за які передбачена абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України.

Однак, у даних правовідносинах, враховуючи, що актом Головного управління ДФС у Запорізькій області від 13.03.2019 №119/08-01-13-05-09/НОМЕР_1 встановлено порушення позивачем законодавства про працю, відповідальність за яке передбачено саме абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, відповідач зобов'язаний здійснити захід державного нагляду (контролю), а саме провести інспекційне відвідування.

Враховуючи, що такий захід відповідачем не здійснено, суд дійшов висновку, що відповідач діяв з порушенням порядку накладення штрафу за порушення законодавства про працю, у зв'язку з чим прийнята ним постанова про накладення штрафу від 04.04.2019 №3 ДФС-ФС підлягає скасуванню.

Також суд не приймає твердження представника позивача на втрату чинності Порядком №295 з посиланням на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі №826/8917/17, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Враховуючи, що у відповідності до приписів ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, суд дійшов висновку, що станом на момент винесення оскаржуваної по даній справі постанови про накладення штрафу (04.04.2019) Порядок №295 був чинним та підлягав застосуванню.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, у зв'язку з чим позов ФОП ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 04.04.2019 №3 ДФС-ФС.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 007 (п'ять тисяч сім) гривень 60 копійок присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області (69032, м. Запоріжжя, Північне шосе, 25, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 04.10.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко