Справа № 200/8864/19-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 р. Справа№200/8864/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87400, Донецька обл., смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 72 а, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 25 лютого 2019 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2019 року ОСОБА_1 , через свого представника за довіреністю ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 лютого 2019 року;

- зобов`язати Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити пенсію на пільгових умовах з моменту подання заяви від 26 вересня 2018 року з урахуванням пільгового періоду з 01 липня 1980 року по 15 березня 2000 року, з 16 березня 2000 року по 25 березня 2002 року, з 01 квітня 2002 року по 10 січня 2003 року, з 13 січня 2003 року по 02 липня 2018 року, відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 26 вересня 2018 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням відповідача від 25 лютого 2019 року йому відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю відповідного стажу для призначення пенсії. З рішенням відповідача не погоджується, оскільки має достатній загальний страховий стаж для призначення пільгової пенсії. Вважає прийняте рішення не обґрунтованим та таким, що позбавляє його права на пенсійне забезпечення лише через неможливість надання відповідних довідок.

Ухвалою суду від 19 липня 2019 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 1).

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року за клопотанням представника відповідача розгляд справи призначений у загальному позовному провадженні та призначене підготовче засідання на 13 вересня 2019 року (арк. справи 27).

21 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Зазначив, що позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком 26 вересня 2018 року, на момент звернення мав вік -55 років. Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючі з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, особи за віком після досягнення 60 років, за наявності страхового стажу 25 років.

Відповідач зазначив, що з пред`явленої позивачем довідки № 121 від 21 травня 2018 року на підтвердження пільгового стажу машиніста екскаватора в ТОВ «УкрРосКаолін» з 2003 року по 2006 рік складає 1112 днів, тобто 3 роки 17 днів (за пільговим списком № 2). Згідно архівної довідки № 185 від 15 червня 2018 року стаж тракториста - машиніста у КСП «Труженик» з 1980 року по 2000 роки складає 4 роки 2 місяці 21 день. Але, у зв`язку з тим, що КСП «Труженик» ліквідовано, відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження періодів роботи, зараховуються до трудового стажу відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1. На підставі чого, позивачу був визначений страховий стаж, що дає право на пільгову пенсію 7 років 1 місяць 8 днів, а підтвердженою довідкою 3 роки 17 днів, що складає менш 20 років. Окрім того зазначає, що посада «механізатора» до пільгового стажу за списком № 2 не відноситься, а тому період роботи позивача за професією «механізатор» також не враховані до пільгового стажу позивача. На підставі чого, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року закрито підготовче засідання по справі та призначено у судове засідання на 03 жовтня 2019 року на 16-00 год.

Сторони у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином (арк. справи 64-65 ).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (арк. справи 5).

26 вересня 2018 року позивач звернуся до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (арк. справи 51).

Відповідачем за результатами розгляду заяви було прийнято рішення від 25 лютого січня 2019 року, яким позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю 20 років стажу за професією тракториста-машиніста (арк. справи 10).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Згідно з п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи - машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах призначається пенсія - чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

На момент звернення позивача до управління про призначення пенсії позивач досяг 55 років.

Листом Міністерством соціального захисту України № 7 від 20 січня 1992 року роз`яснений порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства (далі - Порядок). Пунктом 1 вказаного Порядку визначено, що відповідно до статті 13 (пункт «в») Закону № 1788 правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства. До трактористів - машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами - машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи - машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії «тракторист - машиніст» запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист - скреперист, грейдерист, комбайнер, машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора, машиніст скрепера, скреперист, машиніст чаєзбиральної машини, машиніст екскаватора, машиніст - водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки, механік - комбайнер, тракторист, тракторист - бульдозерист. До числа трактористів - машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами - машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист - машиніст, значення не має.

Згідно з «Загальносоюзним класифікатором професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів 186016», затвердженим постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 27 серпня 1986 року № 016, введеним в дію з 01 січня 1987 року, та класифікатором професій ДК 003:2010 на зміну ДК 003:2005, затвердженим та введеним в дію наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327, професія "механізатор" відсутня, а міститься професійна назва роботи тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва.

З урахуванням визначеного, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність кількості відповідного стажу.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості, зокрема, стосовно трактористів - машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка.

Так, з трудової книжки позивача вбачається наступне:

- запис № 1 від 03 жовтня 1980 рік прийнятий в члени колгоспу імені 22 з`їзду КПСС Володарського району Донецької області; (з березня 1993 року колгосп перейменований на КСП «Труженик»;

- запис № 2 від 15 березня 2000 року звільнений на підставі статті 36 п. 5 КЗпП України;

- запис № 3 від 16 березня 2000 року прийнятий до ООО «Енерго» механізатором;

- запис № 4 від 25 березня 2002 року звільнений на підставі статті 36 КЗпП України;

- запис № 5 від 01 квітня 2002 року прийнятий на ООО Агрофірму «Рост» механізатором;

- запис № 6 від 10 січня 2003 року звільнений за власним бажанням стаття 38 КЗпП України;

- запис № 7 про прийняття до ТОВ «УкрРосКаолін» та запис № 8 про переведення в трудовій книжці зазначені як недійсними;

- запис № 9 від 13 січня 2003 року прийнятий за сумісництвом слюсар по ремонту дорожньо - будівельних машин та тракторів «УкрРосКоалін»;

- запис № 10 від 31 січня 2003 року переведений за сумісництвом на посаду машиніста - екскаватора;

- запис № 11 від 30 квітня 2003 року переведений на постійну роботу на посаду машиніста екскаватора;

- запис № 12 від 02 липня 2018 року звільнений за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України (арк. справи 11-13).

Окрім того, в матеріалах справи на підтвердження пільгового стажу позивачем надані Архівні довідки, а саме: архівна довідка від 15 червня 2018 року № 185 з якою вбачаються відомості, які підтверджують факт роботи позивача за період роботи у колгоспі імені 21 з`їзду КПСС (за період з березня КСП «Труженик») з 1980 року по 1999 рік (арк. справи 14), архівна довідка від 15 червня 2018 року за № 186 про заробітну плату за період роботи позивача у колгоспі імені 21 з`їзду КПСС з липня 1980 року по грудень 1986 року (арк. справи 15), архівна довідка від 15 червня 2018 року за № 187 про заробітну плату за період роботи позивача у колгоспі імені 21 з`їзду КПСС з січня 1987 року по грудень 1991 року (арк. справи 15- зворотній бік), архівна довідка від 15 червня 2018 від за № 189 про заробітну плату за період роботи позивача у колгоспі імені 21 з`їзду КПСС з січня 1997 року по серпень 2000 року (арк. справи 16), архівна довідка від 15 червня 2018 від за № 188 про заробітну плату за період роботи позивача у колгоспі імені 21 з`їзду КПСС січня 1992 року по грудень 1996 року (арк. справи 16 зворотній бік), довідка № 12 від 21 травня 2018 року на підтвердження стажу на підприємстві ТОВ «УкрРосКаоліні» за період з 16 грудня 2002 року по 01 грудня 2016 року на посаді машиніста екскаватора (арк. справи 17).

Відповідно до приписів статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також зауважує, що частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сумарний період роботи позивача трактористом дає йому право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що спірне рішення від 25 лютого 2019 року про відмову у призначенні пенсії позивачу було прийнято не обґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Разом з цим, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 14 цієї частини, та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, органом, який призначає пенсії є Пенсійний фонд.

Як встановлено, саме до повноважень органу віднесено вирішення питання щодо перерахунку пенсії.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм закону, слід зазначити, що суд не є тим органом, якому надані повноваження в сфері призначення пенсій. Суд не може підміняти компетентний орган, не може перебирати на себе функції призначення пенсії та самостійно призначити пенсію позивачу відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки такі повноваження не входять до компетенції судів.

Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26 вересня 2018 року (дати звернення) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених обставин у справі.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією ПриватБанку про сплату від 10 липня 2019 року (арк. справи 3).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 576,30 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87400, Донецька обл., смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 72 а, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 25 лютого 2019 року про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Скасувати рішення Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 лютого 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» .

Зобов`язати Мангушське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87400, Донецька обл., смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 72 а, ) повторно розглянути заяву позивача від 26 вересня 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановлених судом обставин.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мангушського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (юридична адреса: 87400, Донецька обл., смт. Мангуш, вул. Тітова, буд. 72 а, ) судовий збір у розмірі 576,30 грн. (п`ятсот сімдесят шість гривень 30 копійок) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складений та підписаний 03 жовтня 2019 року.

Суддя О.В. Зінченко