Справа № 640/143/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 жовтня 2019 року № 640/143/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна

компанія 2016»

про накладення арешту на кошти та інші цінності

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна-транспортна компанія 2016» (далі - відповідач), в якому просить накласти арешт на кошти та інші цінності товариства, що знаходяться в банку, в межах суми податкового боргу в розмірі 8 638,97 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.01.2019р. відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 8 638,97 грн., який підтверджується довідкою про стан розрахунків з бюджетами, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2017р. по справі № 822/2484/17. Позивачем вживались заходи з метою виявлення майна, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Однак проведеними заходами, майна, достатнього для погашення наявної суми боргу не виявлено.

Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження від 08.01.2019р. направлялася на адресу відповідача, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна-транспортна компанія 2016» не перебуває в процесі припинення, адреса місцезнаходження юридичної особи відповідає адресі, на яку судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі.

При цьому судом враховується, що ухвала розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Станом на час розгляду справи до суду будь-які відомості про зміну місцезнаходження відповідача не надходили.

Враховуючи неподання відповідачем заперечень проти позовних вимог та доказів на їх підтвердження, суд відповідно до ст. ч.6 ст. 162 КАС України розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Ухвалою суду від 25.09.2019р. здійснено заміну позивача у справі, а саме Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області () замінено на його процесуального правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області ().

Дослідивши обставини справи та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна-транспортна компанія 2016» зареєстровано як юридична особа.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.10.2017р. у справі № 822/2484/17 вирішено стягнути кошти з рахунків товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія 2016", відкритих у обслуговуючих банках, а також готівкові кошти, які йому належать у рахунок погашення податкового боргу на суму 8 678,87 грн. в дохід Державного бюджету України.

Податковий борг у сумі 8 638,97 грн. станом на 30.10.2018р. підтверджується також довідкою про стан розрахунків з бюджетами.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.

Суд встановив, що позивач, у визначений Законом спосіб, надсилав відповідачу податкову вимогу "Ю" №8909-17 від 16.05.2017 року.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Докази, які б підтверджували сплату суми податкового боргу на момент вирішення спору, у справі відсутні, що є підставою для його стягнення у судового порядку.

Судом встановлено, що позивачем було надіслано до:

- AT «Укрсиббанк» інкасові доручення від 27.09.2018р. № 930 та № 931 про стягнення 8638,97грн., які повернуто банком, у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках;

- ПАТ «Ідея Банк» інкасове доручення від 27.09.2018р. № 932 про стягнення 8638,97грн., яке повернуто банком, у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках.

Також позивачем вживались заходи з метою виявлення майна, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу, однак проведеними заходами, майна, достатнього для погашення наявної суми боргу не виявлено. Зокрема, згідно інформаційної довідки № 123498642 від 11.05.2018р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо майна Відповідача відомості відсутні.

Крім того, на запит позивача від 16.05.2018р. № 12610/10/22-01-17-03-19 від регіонального сервісного центру в Хмельницькій області отримано листа від 01.06.2018р. № 31-22-2367, в якому зазначено, що згідно регіональної автоматизованої бази даних «Автомобіль» та Єдиного державного реєстру МВС за відповідачем зареєстрованих транспортних засобів не виявлено.

На запит Позивача від 16.05.2018р. № 12608/9/22-01-17-03-19 від головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області отримано інформацію про те, що за відповідачем тракторів та сільськогосподарської техніки не зареєстровано.

Отже, проведеними позивачем заходами встановлено відсутність майна у відповідача.

Вжитті позивачем заходи по погашенню боржником податкового боргу не призвели до позитивного результату.

Відповідно до п.п.20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 є імперативною і обов`язковою до виконання. Вона регулює питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Отже, обов`язковими підставами для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків є наявність у цього платника податків податкового боргу та відсутність майна та/або наявність майна, балансова вартість якого менша суми податкового боргу.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року (справа №804/4273/13-а).

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Пунктом 94.6 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Таким чином, положеннями податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

При цьому, не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об`єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов`язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв`язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме або наявність податкового боргу, у разі якщо у платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Позивачем наданими суду доказами підтверджено факт наявності у відповідача податкового боргу, як і факт того, що у позивача відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем доказів, які б спростовували доводи позовної заяви, суду не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи відсутність таких заходів з боку позивача, судовий збір на його користь стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Накласти арешт на кошти та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна компанія 2016» (, вул. Михайла Бойчука, буд. 13, Печерський район, м.Київ, 01103), що знаходяться в банку, в межах суми податкового боргу в розмірі 8 638,97 грн.

Стягувач: Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Пилипчука 17, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-транспортна компанія 2016» (, вул. Михайла Бойчука, буд. 13, Печерський район, м.Київ, 01103)

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій