Справа № 560/406/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/406/19

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

02 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваної вимоги. Зокрема, зазначила, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому і отримує пенсію за віком з 14.08.2016 довічно згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Інших доходів не отримує.

Вказала, що понад десять останніх років адвокатською діяльністю не займається. Будь-яких повідомлень, вимог від податкових органів за цей час їй не надходило.

Зазначила, що в Єдиному реєстрі адвокатів України інформація про адвоката ОСОБА_2 відсутня. Також, згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 30.11.2018 № 31288/10/22-01-58-03 за період з четвертого кварталу 2011 року по третій квартал 2018 року відсутня інформація про доходи ОСОБА_2.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що Хмельницькою обласною КДКА видано позивачу - ОСОБА_2 свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №257 від 08.06.2001 року.

16 січня 2004 року до ДПІ у м. Хмельницькому позивачем була подана заява Форми № 5-ОПП "Про взяття на облік".

19.01.2004 року ДПІ у м. Хмельницькому ОСОБА_2 взято на облік як платника податків (особу, що провадить незалежну професійну діяльність).

Як встановлено з витягу з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_2 станом на 31.10.2018 по коду платежу 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" обліковується заборгованість в сумі 15819,54 грн. у т.ч.: 19.04.2018 року нарахована сума ЄСВ 2457,18 грн за І квартал 2018 року; 02.05.2018 року нарахована сума ЄСВ 8448 грн за 2017 рік; 19.07.2018 року нарахована сума ЄСВ 2457,18 грн за ІІ квартал 2018 року; 19.10.2018 року нарахована сума ЄСВ 2457,18 грн за ІІІ квартал 2018 року.

22 листопада 2018 року позивачем було отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-41477-17, сформовану ГУ ДФС у Хмельницькій області, щодо сплати заборгованості з єдиного внеску, штрафів та пені, яка станом на 31.10.2018 складає 15819,54 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки) подав скаргу до Державної фіскальної служби України.

В порядку адміністративного оскарження, рішенням Державної фіскальної служби України від 04.01.2019 року №454/6/99-99-11-05-02-25, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 №Ф-41477-17 Головного управління ДФС у Хмельницькій області залишено без змін, а скаргу фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвоката) ОСОБА_2 - без задоволення.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем жодних доказів зупинення чи припинення права на зайняття адвокатською діяльністю не надано.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України.

Згідно з п. 63.5 ст. 63 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

За визначенням пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч. 2 ст. 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску поміж іншого є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Колегія суддів не погоджується з доводами суду першої інстанції, що встановлення лише одного факту взяття особи на облік в органах державної податкової служби, без встановлення фактів здійснення особою адвокатської діяльності та отримання доходів від такої діяльності, є підставою вважати таку особу платником єдиного внеску.

Аналізуючи норми п. 5 ч. 1 ст. 4 вищезазначеного Закону, суд апеляційної інстанції вважає, що підставами вважати особу платником єдиного внеску є одночасна наявність двох умов, а саме: зайняття особою певною діяльністю та отримання від цієї діяльності доходу.

Так, ОСОБА_2 на підтвердження відсутності доходів від адвокатської діяльності надала суду податкові декларації про майновий стан і доходи за звітні періоди з 2013 по 2018 рр.; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів № 20008/22-01-58-08, у яких зазначено про відсутність доходів, які підлягають оподаткуванню за період з 01.01.2008 по 31.03.2019 рр. Також, позивачем було додано повідомлення № 462505 про надання державної допомоги сім'ям з дітьми, згідно якого ОСОБА_2 призначено допомогу по догляду за дитиною до 3-х років непрацюючим жінкам з 19.11.2008 по 09.07.2010 рр.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія вважає, що вказані документи підтверджують те, що ОСОБА_2 фактично було припинено адвокатську діяльність у 2008 році.

Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує, що в Єдиному реєстрі адвокатів України інформація про адвоката ОСОБА_2 відсутня, що фактично унеможливлювало здійснення останньою адвокатської діяльності у період з 2017 по ІІІ квартал 2018 рр. включно, за який нараховано єдиний внесок.

Однак, судом першої інстанції безпідставно не було надано належного аналізу п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та оцінки документів, які позивач надала суду.

Стосовно поданої ОСОБА_2 до контролюючого органу скарги на оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 року № Ф-41477-17, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 5,7 ч. 4 ст . 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Так, до апеляційної скарги позивачем додано лист Укрпошти від 07.05.2019 р. № 18-135 та рекомендоване повідомлення за трек-номером № 080, відповідно до яких вказаний рекомендований лист надійшов у доставне відділення зв'язку м. Києва 04.12.2018 року та в той же день вручений уповноваженій особі на отримання пошти ДФС України Кампанець.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки ДФС України отримала скаргу ОСОБА_2 04.12.2018 року, то тридцятиденний строк для надсилання рішення платнику єдиного внеску закінчився 03.01.2019 року. Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні, рішення по скарзі ОСОБА_2 ДФС України було надіслано 04.01.2019 року, тобто після спливу строку, встановленого ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

А відтак, доводи позивача про те, що згідно ч. 4 ст. 25 вищезазначеного Закону скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що витяг із податкового блоку/аналітична система/АІС Скарга, згідно якого датою отримання скарги ДФС України є 05.12.2018 року, не може вважатися належним доказом отримання останньою скарги позивача саме цієї дати. Реєстрація ДФС України скарги ОСОБА_2 є односторонньою дією і не може бути самостійним доказом отримання контролюючим органом кореспонденції у певну дату.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 09.02.2018 року у справі №804/4025/17.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 листопада 2018 року № 8-41477-17 зі сплати єдиного внеску у сумі 15819,54 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року - скасувати.

Прийняти нову постанову. Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.11.2018 року №Ф-41477-17 зі сплати єдиного внеску в сумі 15819,54 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 жовтня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5