Справа № 500/1705/19
Суддя: Хрущ Вікторія Леонідівна
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1705/19

17 вересня 2019 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Хрущ В.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання - Осадчука І. О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Біля Р.С.,

розглядаючи у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Великоходачківської сільської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Великоходачківської сільської ради про визнання протиправними дій щодо ненадання відповіді на запит на інформацію від 09.07.2019 року та зобов`язання надати таку відповідь.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.07.2019 року він звернувся до Великоходачківської сільської ради із запитом в якому просив надати йому інформацію. Однак, попри положення Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповіді на даний запит позивач не отримав. Не погоджуючись із відсутністю відповіді на запитувану інформацію, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою судді від 24.07.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.07.2019 року позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якій, зокрема, просить: визнати протиправними дії Великоходачківської сільської ради щодо ненадання відповіді на запит на інформацію від 09.07.2019 року; зобов`язати Великоходачківську сільську раду надати відповідь на запит на інформацію від 09.07.2019 року; визнати протиправними дії Великоходачківської сільської ради щодо ненадання відповіді на запит на інформацію від 23.07.2019 року; зобов`язати Великоходачківську сільську раду надати відповідь на запит на інформацію від 23.07.2019 року.

Ухвалою від 31.07.2019 року, за наслідками розгляду матеріалів справи, з метою постановлення законного а обґрунтованого рішення, а також належного вирішення процесуальних питань, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, для вирішення поданої позивачем заяви про зміну предмета позову та дотримання відповідних вимог чинного процесуального законодавства за наслідками вирішення такої заяви, - ухвалено призначити розгляд справи на 12.08.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

09.08.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому на обґрунтування заперечень щодо позовних вимог зазначено, що відповідь запит була направлена ОСОБА_1 поштою того ж самого дня, коли він звернувся із таким запитом. Дана відповідь зареєстрована за вих. №163. У вказаній відповіді позивачу повідомлено, що документація, із якої він просить надати інформацію, знаходиться на зберіганні у Великоходачківській сільській раді у паперовому вигляді, та містить багато аркушів, у зв`язку з чим розгляд даного запиту та надання відповідної інформації продовжено строком на 20 днів. Крім того, зазначено, що у зв`язку із тим, що позивачем у запиті не зазначено конкретні реквізити та зміст запитуваної інформації, йому буде надано право ознайомитись з потрібною інформацією безпосередньо за адресою: вул. Шкільна, 11 , Великоходачківська сільська рада.

Також, у відзиві зазначено, що 29.07.2019 року позивачу повторно було поштою направлено відповідного листа на його запит від 09.07.2019 року, в якому також зазначалось, що для надання позивачу запитуваної інформації йому необхідно виконати вимоги, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації». Відтак, оскільки, як стверджує відповідач, ним було виконано вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації», то відповідно позовні вимоги позивача є безпідставними.

Щодо заявленого позивачем клопотання про зміну предмету позову представником відповідача зазначено, що фактично позивачем змінено, як підставу так і предмет позову, що, відповідно, не ґрунтується на процесуальних вимогах закону. Відтак, вважає, що підстав для задоволення даного клопотання - немає.

Крім того, у відзиві представником відповідача заявлено клопотання про виклик для допиту в якості свідка, секретаря Великоходачківської сільської ради - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ).

У судовому засіданні 12.08.2019 року, позивачем також заявлено клопотання про виклик свідка: голову Великоходачківської сільської ради - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3).

Судом, в результаті розгляду вказаних клопотань про виклик свідків, без виходу до нарадчої кімнати та із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу, якою дані клопотання - задоволено.

13.08.2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому він не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов.

27.08.2019 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

У судовому засіданні 05.09.2019 року допитані, під присягою, у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зокрема, ОСОБА_2 у судовому засіданні засвідчила, що відповідь позивачу надсилалась поштою у паперовому вигляді із інформацією про те, що у зв`язку із великим обсягом запитуваної інформації, розпорядником інформації продовжено строк розгляду запиту, а також повідомлено, що запитувач може ознайомитись із запитуваною інформацією безпосередньо у Великоходачківській сільській раді. Звернула увагу суду, що наскільки їй відомо, ОСОБА_1 не забирає пошту із поштових відділень за місцем реєстрації. Водночас, щодо можливості відсканування документів, які містять запитувану інформацію, зазначено, що у сільській раді така можливість відсутня, у зв`язку із несправністю сканера.

Головою Великоходачківської сільської ради - ОСОБА_3 були надані свідчення, аналогічні поданим ОСОБА_2 .

Також у даному судовому засіданні було розглянуто клопотання позивача про зміну предмету позову, у задоволені якого, судом ухвалою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, було відмовлено.

У судовому засіданні 05.09.2019 року оголошено перерву до 17.05.2019 року.

У судових засіданнях позивач первісні позовні вимоги підтримував, та просив їх задовольнити з підстав, викладених позовній заяві та відповіді на відзив. Звернув у вагу на те, що відповідь йому у тому виді, якому він просив (електронною поштою), не надавалась, що призвело до порушення його прав.

Представник відповідача у судових засіданнях щодо заявлених позовних вимог заперечував, та просив у їх задоволені відмовити з мотивів, викладених у відзиві на адміністративний позов. Крім того, представник відповідача зазначив, що при розгляді запиту ОСОБА_1 на інформацію Великоходачківська сільська рада, керуючись нормами Кодексу адміністративного судочинства України, вважала за необхідне надати позивачу інформацію у належно завірених копіях, як це вимагає даний кодекс.

Заслухавши в судових засіданнях пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, дослідивши матеріали, що містяться у справі, - суд встановив наступні обставини.

09.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Великоходачківської сільської ради із запитом на інформацію, в якому просив надіслати на його електронну адресу наступну інформацію:

- копії рішень, прийнятих Великоходачківською сільською радою з 01.01.2014 року до моменту звернення з цим запитом на інформацію;

- копії рішень, прийнятих виконавчим комітетом Великоходачківської сільської ради з 01.01.2014 року до моменту звернення з цим запитом на інформацію.

Позивач у запиті на інформацію наголошував, що вся запитувана ним інформація, а саме рішення сільської ради, - згідно з чинним законодавством мала бути офіційно оприлюднена; а відтак, якщо відповідач належним чином виконував вимоги законодавства, то у наданні інформації, саме у обраний ним спосіб (електронною поштою) - не було перешкод.

Як встановлено, в ході судового засідання, Великоходачківською сільською радою прийнято даний запит та зареєстровано.

Згідно журналу вихідної кореспонденції, 09.07.2019 року, на поштову адресу позивача була направлена простою поштовою кореспонденцією відповідь за вих. №163.

За твердженнями відповідача, у цій відповіді було зазначено, що у зв`язку із великим обсягом запитуваної інформації, продовжено строк розгляду запиту на 20 днів, а також зазначено, що у зв`язку із тим, що позивачем у запиті не зазначено конкретні реквізити та зміст запитуваної інформації, йому буде надано право ознайомитись з потрібною інформацією безпосередньо у Великоходачківській сільській раді.

Окрім того, 29.07.2019 року Великоходачківською сільською радою направлено позивачу, як у паперовому так і у електронному вигляді, відповідь за вих. №178, в якій зазначено, що його запит на інформацію може бути задоволений у тій формі, в якій інформація зберігається у розпорядника, а виготовлення копій за допомогою засобів сканування передбачає витрати електроенергії та оплату праці. Документація, інформацію, з якої просить надати запитувач, знаходиться у паперовому вигляді та містить багато аркушів. Запитувача повідомлено про можливість ознайомитись із запитуваною інформацією безпосередньо у приміщені Великоходачківської сільської ради.

У зв`язку із ненадання відповідачем на запит інформації у спосіб, який він просив, - шляхом направлення електронною поштою, - ОСОБА_1 вважає, що порушено його право на отримання інформації за наслідками розгляду запиту, передбаченого статтею 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», за наслідком чого звернувся до суд із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Згідно із частиною 2 статті 7 Закону України "Про інформацію" ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року №2939-VI (зі змінами та доповненнями).

Статтею 1 вказаного Закону надано визначення публічної інформації, згідно якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації", метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Тобто, положення вказаного закону регулюють, зокрема, правовідносини з приводу забезпечення отримання громадянами або іншими особами інформації, що створюється та виникає в процесі функціонування суб`єктів владних повноважень та виконання покладених на них завдань.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", встановлені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, згідно якої, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема:

- обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом;

- визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє;

- юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Також, доступ до публічної інформації, відповідно до статті 4 цього Закону, здійснюється на принципах, зокрема, прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Частиною четвертою статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Великоходачківська сільська рада, як орган місцевого самоврядування, беззаперечно, відноситься до розпорядників інформації в розумінні положень пункту 1 частини першої Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з положеннями статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації", доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Аналізуючи зміст наявного в матеріалах справи копії запиту на публічну інформацію від 09.07.2019 року суд приходить до висновку, що за своєю формою та змістом він відповідає вимогам встановленим частиною п`ятою статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, обов`язок розпорядника інформації щодо надання відповіді на отриманий запит - має імперативний характер, незалежно від того, до яких висновків дійде суб`єкт владних повноважень чи інший розпорядник публічної інформації.

Разом з тим, вирішуючи дану справу та оцінюючи оскаржувані дії відповідача, - суд, виходить із матеріалів справи, з яких видно, що ОСОБА_1 09.07.2019 року звернувся до Великоходачківської сільської ради із запитом на інформацію, та просив надіслати на його електронну адресу копії рішень, прийнятих Великоходачківською сільською радою та виконавчим комітетом Великоходачківської сільської ради з 01.01.2014 року до моменту звернення з цим запитом на інформацію.

При цьому, запитувану інформацію позивач просив надіслати на його електронну адресу.

Однак, як встановлено в ході розгляду справи, на електронну адресу позивача запитувана інформація у визначений законом строк - надана не була.

Натомість відповідач направив поштою позивачу повідомлення про те, що інформація, яку позивач просить надати, знаходиться у паперовому вигляді та містить великий об`єм матеріалу, що відповідно робить неможливим його надання у п`яти - денний строк, як це встановлено у Законі Україні "Про доступ до публічної інформації". З огляду на це, було продовжено строки надання відповідної інформації, на 20 днів. Окрім того, у зв`язку із незазначенням конкретних реквізитів та змісту запитуваної інформації, позивачу запропоновано ознайомитись із необхідною для нього інформацією, безпосередньо у Великоходачківській сільській раді.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне зазначити, наступне.

Частиною першою статті 10-1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 10-1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" перелік наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, вимоги до формату і структури таких наборів даних, періодичність їх оновлення визначаються Кабінетом Міністрів України. При цьому до такого переліку Кабінет Міністрів України обов`язково включає інформацію, доступ до якої у формі відкритих даних передбачено законом.

Створення та забезпечення функціонування єдиного державного веб-порталу відкритих даних здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері електронного урядування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати, зокрема, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії, прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Окрім того, частиною 11 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Відповідно до Переліку наборів даних, що підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, який є додатком до Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. №835 (далі - Положення №835) усі розпорядники інформації (у межах компетенції) зобов`язані оприлюднювати, зокрема, нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником інформації, проекти нормативно-правових актів, інформація, визначена законодавством про засади регуляторної політики.

Отже, із зазначеного слідує висновок, що усі нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником інформації, а в даному випадку Великоходачківською сільською радою, - повинні бути обробленні електронними засобами для подальшого їх опублікування та їх відкриття для вільного доступу.

Дане питання не було предметом судового розгляду.

Разом з тим, щодо виявленого у запиті бажання позивача отримати запитувану інформацію саме на електронну пошту, суд зазначає, що ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом, спосіб ознайомлення визначається самим запитувачем інформації.

Частиною 5 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», передбачено можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання відповіді на запит тільки на електронну адресу.

У разі, якщо запитувач просить надати відповідь на електронну адресу, розпорядник інформації повинен з дотриманням вимог діловодства оформити лист-відповідь (поставити підпис, указати посаду, дату і номер реєстрації листа) та надіслати його у сканованому вигляді на електронну адресу запитувача.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» №10 від 29.09.2016 року.

Відтак, Великоходачківська сільська рада, як розпорядник інформації, зобов`язана була надати запитувану публічну інформацію, у тій формі, про яку просив запитувач у своєму запиті.

Разом з тим, суд критично ставиться до твердження представника відповідача, що Великоходачківська сільська рада при розгляді запиту позивача керувалась нормами Кодексу адміністративного судочинства України, щодо надання інформації за запитом у належним чином завірених копіях, оскільки, жодного відношення норми Кодексу адміністративного судочинства України до порядку виконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» не мають, і застосуванню, як це зазначає представник відповідача, не підлягають.

Крім того, суд зазначає, що положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо належного завірення копій, стосується лише поданих до суду документів, як доказів, у судовому процесі, а не інформації, яка надається у вигляді документів за запитом про доступ до публічної інформації.

Відтак, суд відхиляє таке твердження представника відповідача.

Водночас, відповідно до положень частини 1 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Тобто, наведеною нормою Закону встановлено виключні випадки надання відмови в задоволенні запиту на інформацію. При цьому, їх перелік - є вичерпним та розширеному і довільному тлумаченню - не підлягає.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем безпосередньо у розпорядника інформації, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Згідно з частиною 4 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" - у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Однак, як видно із підготовлених відповідачем відповідей, обмежившись інформуванням позивача про те, що для ознайомлення з вищенаведеною інформацією, йому необхідно звернутись у сільську раду, відповідач не зазначив і дійсно мотивованих підстав як для продовження строку надання інформації (задоволенні) запиту позивача на інформацію, у визначений законом строк, як це передбачено частиною 4 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації",

Таким чином, в розумінні частини 2 статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", відповідач, фактично, - взагалі відмовив позивачу у наданні публічної інформації у запитуваний ним спосіб.

Суд також звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Співдружність матерів південної Чехії проти Чеської Республіки" від 10 липня 2006 року, яке в силу частини 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерело права, - відмова у відповіді на запит про ознайомлення з адміністративними документами, які є в розпорядженні органів влади і доступ до яких можна було отримати за умов, передбачених національним законодавством є втручанням у право заявника на отримання інформації, яке гарантується статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, визначений п. 4 ч. 3 ст. 2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Таким чином, враховуючи положення статті 16 та частини 1 статті 24 Закону України "Про доступ до публічної інформації", яким встановлено відповідальність винних осіб та розпорядника інформації за порушення законодавства про доступ до публічної інформації (зокрема, у випадках ненадання відповіді на запит, ненадання інформації на запит, безпідставної відмови у задоволенні запиту на інформацію, надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації, несвоєчасного надання інформації; необґрунтованого віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом), у сукупності із іншими нормами законодавства, які мають бути прийняті до уваги під час розгляду даної справи, - суд приходить до переконання, що відповідачем порушено права позивача під час розгляду запиту від 09.07.2019 року.

А тому позовні вимоги ОСОБА_1 , - підлягають задоволенню, із зобов`язанням відповідача надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію від 09.07.2019 року - шляхом надсилання її на електронну адресу ОСОБА_1 , визначену у запиті на інформацію: ІНФОРМАЦІЯ_1..

Відтак, зважаючи на вищевикладене в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а порушене право - захисту, у визначений судом спосіб.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору у встановленому законом порядку,- питання про розподіл судових витрат у даній справі - не вирішується.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Великоходачківської сільської ради Козівського району Тернопільської області щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 09.07.2019 року у формі, визначеній ОСОБА_1 як запитувачем інформації, - на електронну адресу.

3. Зобов`язати Великоходачківську сільську раду надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію від 09.07.2019 року та запитувану ним інформацію - шляхом надсилання її на електронну адресу ОСОБА_1 , визначену у запиті на інформацію: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Хрущ В.Л.

Копія вірна:

Суддя Хрущ В.Л.