Справа № 200/9614/19-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 р. Справа№200/9614/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Приміщення суду за адресою: 84122, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О.,

секретар судового засідання: Притула С.С.;

за участю:

представника позивача: Бєляєв А.П.,

представника відповідача: Стороженко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шіппінг» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними і скасування вимоги та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шіппінг» (далі позивач, ТОВ «Метінвест-Шіппінг») звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач, Офіс великих платників податків), в якому просить визнати протиправними і скасувати рішення від 23.05.2019 № та вимогу від 23.05.2019 №Ю-1.

Ухвалою суду від 05.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, витребувано у відповідача докази, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 02.09.2019 задоволено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Призначено судове засідання на 1 жовтня 2019 року.

Обґрунтовуючи позов ТОВ «Метінвест-Шіппінг» посилається на незгоду з висновками контролюючого органу про порушення вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині несвоєчасного і не в повному обсязі нарахування та сплати єдиного внеску за квітень, серпень 2015 року при розрахунку понижуючого коефіцієнту в сумі 145 614,37 грн., а також в частині не нарахування та не утримання єдиного внеску в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призивом під час мобілізації, які не компенсуються з бюджету, за період з березня 2014 року по березня 2015 року в загальній сумі 32 545,40 грн.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що позивачем несвоєчасно та не в повному обсязі нараховано і сплачено єдиний внесок за квітень і серпень 2015 року при розрахунку понижуючого коефіцієнту в сумі 145614,37 грн. У наступному позивачем виявлено помилку і внесені відповідні корегування в грудні 2015 року, що свідчить про визнання позивачем факту порушення.

Також відповідач зазначив, що ТОВ «Метінвест-Шіппінг» не нараховано та не утримано єдиний внесок на виплати в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призивом під час мобілізації, які не компенсувалися з бюджету, за період з березня 2014 року по березень 2015 року в загальній сумі 32 545,40 грн. З метою отримання бюджетних коштів для виплати працівникам компенсації в межах середнього заробітку в строки, визначені ст. 115 Кодексу законів про працю України, роботодавці визначають середню заробітну плату таких працівників як розрахункову величину та інформують про її розмір органи соціального захисту населення шляхом заповнення звітів, доданих до Порядку № 105. Але позивачем не було врегульовано питання про надання компенсації з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призивом під час мобілізації і не проінформовано органи соціального захисту населення щодо необхідності проведення компенсації розміру середньої заробітної плати та не подані відповідні звіти. Тому Офіс великих платників податків зазначає, що такі виплати не компенсуються з бюджету (без звернення підприємства, без подання відповідних звітів), а звільняються від нарахування єдиного внеску лише ті виплати, які компенсуються з бюджету.

Також позивач подав відповідь на відзив на позов, а відповідач подав заперечення на відповідь позивача.

Представник позивача в судовому засіданні від 01.10.2019 просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засідання від 01.10.2019, у режимі відеоконференції, просив відмовити в задоволені позову.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені обставини, дійшов наступних висновків.

ТОВ «Метінвест-Шіппінг» є юридичною особою (ідентифікаційний код: 31158623, місцезнаходження: 87510, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Ширшова, буд. 6А) та знаходиться на обліку у відповідача, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, безоплатний доступ до яких забезпечується на підставі Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 10.06.2016 № 1657/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 червня 2016 року за № 839/28969.

За наслідками проведеної документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Метінвест-Шіппінг» відповідачем складено акт від 22.04.2019 №45/28-10-47-13/31158623.

Відповідно до вказаного акта перевіркою ТОВ «Метінвест-Шіппінг» з питання нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску з нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати за період з 01.01.2012 по 30.09.2018 встановлено, порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1, ч. 5 ,ч. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: підприємством не нараховувався та не утримувався єдиний внесок на виплати в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призивом під час мобілізації, які не компенсувалися з бюджету за період з березня 2014 року по березень 2015 року.

Зазначено, що в березні 2014 року два співробітника філії ТОВ «Метінвест-Шіппінг» м. Одеса були призвані на військову службу за призивом під час мобілізації. ОСОБА_1 за період з 31.03.2014 по 23.03.2015 та ОСОБА_2 за період з 31.03.2014 по 22.10.2014, згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, на період мобілізації нараховувалась заробітна в розмірі середнього заробітку, на яку не нараховувався та з якої не утримувався єдиний соціальній внесок.

З метою отримання бюджетних коштів для виплати працівниками компенсації у межах середнього заробітку у строки, визначені ст. 115 КЗпП, роботодавці визначають середню заробітну плату таких працівників як розрахункову величину та інформують про її розмір органи соціального захисту населення шляхом заповнення звітів, доданих до Порядку № 105. Підприємством не було врегульовано це питання та не проінформовано органи соціального захисту населення щодо компенсації розміру середньої заробітної плати та не додані відповідні звіти, чим порушено п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1, ч. 5, ч. 7 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме не нараховано єдиний внесок на середню заробітну плату в сумі 29705,76 грн. та не утримано єдиного внеску із заробітної плати в сумі 2839,64 грн. за період з 31.03.2014 по 23.03.2015.

Також відповідно до вказаного акта встановлено, що в поданих ТОВ «Метінвест-Шіппінг» звітах про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування були здійснені коригування. У ході перевірки встановлено, що коригування ТОВ «Метінвест-Шіппінг» у бік збільшення в грудні 2015 року в загальній сумі 145 614,37 грн. проводилося у зв`язку з виправленням недостовірних даних поданого звіту про ЄСВ які виникли внаслідок: - невірного розрахунку нарахованого єдиного внеску з застосуванням понижуючого коефіцієнту у квітні 2015 (заниження нарахованого єдиного внеску в сумі 1365,27 грн.); - застосуванням платником коефіцієнту в серпні 2015 року при невиконанні одночасно трьох умов застосування коефіцієнту (заниження нарахованого єдиного внеску в сумі 144249,1 грн.).

Зазначено, що ТОВ «Метінвест-Шіппінг» у всіх періодах застосування коефіцієнту до нарахованого єдиного внеску були виконані всі умови щодо застосування коефіцієнту, крім серпня 2015 року. У цьому періоді не була виконана друга умова, а саме, після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу у звітному місяці повинен складати не менш ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік. При розрахунку коефіцієнта в серпні 2015 року ця величина дорівнювалась 3 084,45 грн. тоді, як у 2014 році середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника складав 3 087,66 грн., тобто умова не була виконана, коефіцієнт не повинен був застосовуватися до нарахованого єдиного внеску платником.

Підприємством виявлено помилку та внесені коригування в грудні 2015 року в сумі 145 614,37 грн., єдиний внесок перераховано до бюджету в повному обсязі. Коригування проводились внаслідок самостійно виявлених недостовірних даних платником.

На підставі наведеного, в акті перевірки від 22.04.2019 №45/28-10-47-13/31158623 відповідач дійшов висновків про порушення позивачем:

- п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»: ТОВ «Метінвест-Шіппінг» несвоєчасно та не в повному обсязі нараховано і сплачено єдиний внесок за квітень, серпень 2015 року при розрахунку понижуючого коефіцієнту в сумі 145 614,37 грн., що було відкориговане у звіті з єдиного внеску за грудень 2015;

- п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1, ч. 5, ч. 7 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»: ТОВ «Метінвест-Шіппінг» не нарахувало та не утримувало єдиний внесок на виплати в межах середнього заробітку працівників призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, які не компенсувалися з бюджету, за період з березня 2014 року по березень 2015 року в загальній сумі 32 545,40 грн. (у тому числі не нараховано 29 705,76 грн., не утримано 2 839,64 грн.).

ТОВ «Метінвест-Шіппінг» подало заперечення № 552 від 08.05.2019 на вказаний акт перевірки.

На вказані заперечення Офіс великих платників податків надав відповідь від 20.05.2019 № 25283/10/28-10-47-13, якою повідомив, що висновки акта перевірки є правильними.

На підставі акта перевірки від 22.04.2019 №45/28-10-47-13/31158623 відповідачем складена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 23.05.2019 № Ю-1, за якою ТОВ «Метінвест-Шіппінг» повинно сплатити 32 545,40 грн. недоїмки з єдиного внеску.

Також на підставі акта перевірки від 22.04.2019 №45/28-10-47-13/31158623 Офіс великих платників податків прийняв рішення від 23.05.2019 №, яким до позивача застосовано 89079,89 грн. штрафних санкцій у зв`язку з донарахуванням 178159,77 грн. єдиного внеску згідно з п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

До вказаного рішення доданий розрахунок штрафних санкцій, з якого випливає, що відповідачем застосовано:

- 16 272,70 грн. штрафних санкцій за не нарахування і не утримання єдиного внеску на виплати в межах середнього заробітку працівників призваних на військову службу за призовом під час мобілізації;

- 72 807,19 грн. несвоєчасно та не в повному обсязі нараховано і сплачено єдиний внесок за квітень, серпень 2015 року при розрахунку понижуючого коефіцієнту в сумі 145 614,37 грн. Штрафна санкція в цій частині застосована в межах граничного розміру штрафу 50 %.

На вказані вимогу і рішення позивачем подано скаргу № 839/19 від 06.06.2019, яка залишена без задоволення рішення Державної фіскальної служби України від 10.07.2019 №31911/6/99-99-11-05-02-25

Також сторонами надана звітність ТОВ «Метінвест-Шіппінг» з єдиного внеску.

Зі звіту з єдиного внеску ТОВ «Метінвест-Шіппінг» від 18.01.2016 за грудень 2015 року випливає, що позивачем донараховано єдиний внесок у розмірі 145614,37 грн. у зв`язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464-VI) передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Приписами ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 2 ч. 4 ст. 25 Закону №2464-VI передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: 3) за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

У відповідності до пп. 3 п. 2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953, передбачено, що згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акта перевірки від органу доходів і зборів або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми.

Якщо за результатами перевірки виявлено в окремих місяцях суми донарахованого (своєчасно не обчисленого) єдиного внеску, за кожне таке донарахування (кожний місяць) відповідно до Закону накладає.

Отже, у зв`язку з донарахуванням позивачем у звіті за грудень 2015 року, який подано в січні 2016 року, своєчасно не нарахованого єдиного внеску за квітень і серпень 2015 року, відповідачем правомірно застосовано штрафні санкції в розмірі 10 відсотків за кожний звітний період на підставі п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI, у межах 50 відсоткового обмеження. Тобто, оскаржуваним рішенням від 23.05.2019 № Офіс великих платників податків правомірно застосував до позивача штрафні санкції в розмірі 72807,19 грн.

Частиною 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, у редакції Закону № 1169-VII від 27.03.2014, передбачено, що працівникам, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи, посади і середнього заробітку.

Частиною 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, у редакції Закону № 1275-VII від 20.05.2014, передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, у редакції Закону № 116-VIII від 15.01.2015, передбачено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року № 105 (далі Порядок № 105), передбачено, що для виплати компенсації підприємство, установа або організація подає щомісяця до 15 числа органу соціального захисту населення звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 1, погоджений районним (міським) військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа їх копій, а також зведених звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 структурним підрозділам соціального захисту населення.

Також пунктами 5-7 Порядку № 105 встановлено, що обчислення середнього заробітку працівників здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 111).

Виплата компенсації проводиться підприємствами, установами, організаціями у строки, визначені статтею 115 Кодексу законів про працю України.

Оподаткування, нарахування і сплата єдиного соціального внеску на компенсацію проводяться відповідно до Податкового кодексу України і Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з ч. 7 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у редакції Закону України № 1275-VII від 20.05.2014, передбачено, що перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. Не нараховується єдиний внесок на виплати, які компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону №2464-VI, у редакції Закону 1669-VII від 02.09.2014, передбачено, що перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. Не нараховується на виплати та не утримується єдиний внесок з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

У постанові від 01.03.2016 у справі № 816/1993/15 Верховний Суд України зазначив, що оскільки наведені вище норми законодавства України не передбачають прямої виплати коштів мобілізованим працівникам з Державного бюджету України, то вказані виплати можуть здійснюватися роботодавцями з подальшою компенсацією відповідних витрат за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, враховуючи ту обставину, що Кабінет Міністрів України у 2014 році не визначив порядку виплати компенсації підприємствам у межах середнього заробітку мобілізованим працівникам з Державного бюджету України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про відсутність підстав для нарахування і сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного соціального внеску мобілізованим працівникам, оскільки компенсаційні виплати з бюджету у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період звільнені від нарахування зазначених платежів.

Також Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 у справі № 808/1636/17 дійшов висновку, що на час спірних відносин законодавство України передбачало звільнення роботодавців від нарахування та утримання єдиного внеску з виплат, що компенсуються з бюджету в межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Суд зазначає, що подальше звернення платника єдиного внеску (роботодавця) для виплати йому компенсації згідно з Порядком № 105, який набув чинності лише в березні 2015 року, - не є умовою застосування приписів ч. 7 ст. 7 Закону №2464-VI.

У першому реченні ч. 7 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» законодавець вказує, що Кабінет Міністрів України затверджує перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок. А в другому реченні ч. 7 ст. 7 Закону №2464-VI законодавець визначив певний вид виплат на які не нараховується та з яких не утримується єдиний внесок.

Такою виплатою є середній заробіток працівникам, які (у межах спірних правовідносин) призвані на військову службу за призивом під час мобілізації.

Вказана виплата підлягає компенсації платнику єдиного внеску (роботодавцю) у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Подальша реалізація платником єдиного внеску (роботодавцем) права на отримання компенсації цієї виплати не впливає на правовідносини щодо нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску цим платником.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної вимоги від 23.05.2019 № Ю-1 про сплату недоїмки в розмірі 32 545, 40 грн. і рішення від 23.05.2019 № в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 16 272,70 грн., а тому оскаржувана вимога підлягає скасуванню повністю, а спірне рішення має бути скасоване частково на суму застосованих штрафних санкцій в розмірі 16 272,70 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що позивач подав заяву, якою просить прийняти докази здійснення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Тому, з огляду на приписи ч. 7 ст. 139 і ч. 3 та ч. 4 ст. 143 КАС України, питання про судові витрати буде вирішено у відповідному судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шіппінг» (ідентифікаційний код 31158623; 87510, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Ширшова, 6А) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код: 39440996; 04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11 Г) про визнання протиправними і скасування вимоги та рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати вимогу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 23 травня 2019 року №Ю-1 про сплату боргу (недоїмки).

Визнати протиправним і скасувати рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 23 травня 2019 року № частково на суму застосованих штрафних санкцій в розмірі 16 272 (шістнадцять тисяч двісті сімдесят дві) гривні 70 (сімдесят) копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, скорочене рішення проголошено в судовому засіданні 1 жовтня 2019 року. У повному обсязі рішення буде складено протягом п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено 2 жовтня 2019 року.

Суддя К.О. Куденков