Справа № 1.380.2019.000495
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 рокуЛьвів№857/6773/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Ярової А.А., третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі № 1.380.2019.000495 (головуючий суддя Мричко Н.І., проголошене о 13:49 год. у м. Львів, повний текст складений 04.06.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправним і скасування протоколу, зобов`язання утриматися від вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області в якому, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати протокол конкурсної комісії ГУ ДФС у Львівській області про визначення переможця за результатами конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії «Б», а саме на посаду начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції, оголошеного наказом ГУ ДФС у Львівській області від 19.11.2018 № 6791 «Про оголошення конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби в Головному управлінні ДФС у Львівській області»; визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Львівській області «Про прийняття на роботу» від 11.02.2019 №68-О; зобов`язати ГУ ДФС у Львівській області утриматись від вчинення дій щодо призначення ОСОБА_4 на вакантну посаду державної служби категорії «Б» - начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції, який відбувся 12-13 грудня 2018 року; зобов`язати ГУ ДФС у Львівській області вчинити дії щодо повторного проведення конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» - начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що конкурс на заміщення вакантної посади державної служби категорії «Б» - начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції проведено із порушенням чинного законодавства. Звернув увагу, що конкурсною комісією порушено ряд пунктів Порядку проведення конкурсу на заняття посад державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 246. Крім того, під час проведення 1-го та 2-го етапів в приміщенні перебувала невідома особа. Наголосив на короткостроковому перебуванні на співбесіді особи, яка стала переможцем конкурсу. Також зазначив, що ОСОБА_4 як кандидат на посаду начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДФС у Львівській області подав декларацію лише 14.01.2019 за 2018 рік, а не після оголошення результатів конкурсу (18.12.2018) та за звітний період - 2017 рік, як це передбачено вимогами чинного законодавства і про що свідчать офіційні роздруківки із сайту Національного агентства з питань запобігання та протидії корупції. Враховуючи наведені порушення, вважає результати конкурсу та прийняті за його результатами рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року відмовлено повністю у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, яке підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що проведення конкурсу та його результати були проведенні із порушенням норм чинного законодавства, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки таке ґрунтується лише на поясненнях відповідача та третьої особи ОСОБА_4 , який безпосередньо зацікавлений у прийнятті рішення. Звертає увагу, що не погоджується з твердженням суду про те, що звернутись із вимогою про скасування наказу Головного управління ДФС у Львівській області Про прийняття на роботу від 11.02.2019 № 68-0 позивач не має права оскільки він не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли із прийняттям оскарженого наказу, так як оскаржуваний наказ безпосередньо стосується прав і свобод позивача, оскільки позивач оскаржує результати конкурсу, внаслідок яких був прийнятий такий наказ, і в даному випадку скасування результатів конкурсу не матимуть місце автоматичного скасування наказу про призначення на посаду, що в свою чергу порушать права позивача на зайняття посади, на яку оголошувався конкурс. Вважає, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, оскільки таке доведення відбулось виключно на підставі пояснення відповідача та третьої особи. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачем на апеляційну скаргу поданий відзив, у якому заперечує вимоги апеляційної скарги, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки конкурс на заняття посад державної служби проведено із дотриманням норм передбачених Законом України «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 246 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на заняття посад державної служби». Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення суду - без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи проведено заміну відповідача Головне управління ДФС у Львівській області на його правонаступника Головне управління ДПС у Львівській області.

Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційного розгляду справи апеляційну скаргу підтримали, просили скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача та третя особа ОСОБА_4 . проти апеляційної скарги заперечили, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 12-13 грудня 2018 року у ГУ ДФС у Львівській області проводився конкурс на заміщення вакантних посад державної служби категорії «Б», а саме на посаду начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДФС у Львівській області.

За результатами конкурсу переможцем визначений ОСОБА_4 з результатом 17,25 балів, другим за результатом конкурсу визначений ОСОБА_1 з результатом 15,25 балів.

Про результати конкурсу ОСОБА_1 повідомлявся листом від 18.12.2018 №45038/10/13-0104-02-39.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із результатами конкурсу, скерував на адресу голови Національного агентства з питань державної служби України скаргу від 21.12.2018, у якій вказав зауваження до процедури проведення конкурсу та просив скасувати результати вказаного конкурсу та провести повторний. Копію вказаної скарги адресував ГУ ДФС у Львівській області.

Крім того, ОСОБА_1 скерував на адресу голови Національного агентства з питань державної служби України скаргу від 21.01.2019, у якій вказав про невчасне оприлюднення в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації ОСОБА_4 . Копію вказаної скарги адресував Міжрегіональному управлінню Нацдержслужби у Львівській та Закарпатській областях.

Згідно з довідкою за результатами позапланової виїзної перевірки ГУ ДФС у Львівській області на предмет дотримання вимог Закону України «Про державну службу», інших нормативно - правових актів у сфері державної служби та прав державних службовців, з метою перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 25.01.2019, встановлено порушення абзацу 3 пункту 49 Порядку, оскільки ОСОБА_1 не повідомлено про результати ситуаційних завдань та допущено до співбесіди.

Водночас, Робоча група дійшла висновку, що дане порушення не могло вплинути на результат проведення конкурсу, оскільки усі кандидати, які успішно пройшли етап розв`язання ситуаційних завдань, взяли участь у співбесіді.

Не погоджуючись із результатами конкурсу, зокрема протоколом про визначення переможця за результатами конкурсу та наказом про призначення переможця конкурсу на посаду, позивач звернувся з вказаних позовом до суду.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу конкурсної комісії ГУ ДФС у Львівській області про визначення переможця за результатами конкурсу на зайняття вакантних посад державної служби категорії «Б», а саме на посаду начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції з огляду на те, що покликання позивача на порушення відповідачем процедури проведення конкурсу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Також суд вважав, що не підлягаю задоволенню і вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Львівській області «Про прийняття на роботу» від 11.02.2019 № 68-О та зобов`язання ГУ ДФС у Львівській області утриматись від вчинення дій щодо призначення ОСОБА_4 на вакантну посаду державної служби категорії «Б» - начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції, оскільки ОСОБА_1 не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли із прийняттям оскарженого наказу, який є правовим актом ненормативного характеру (стосується призначення на посаду конкретних осіб), то відповідно не породжує для позивача права на захист.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону № 889-VIII вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Частиною 1 статті 22 Закону №889-VIII встановлено, що з метою добору осіб, здатних професійно виконувати посадові обов`язки, проводиться конкурс на зайняття вакантної посади державної служби відповідно до Порядку проведення конкурсу на зайняття посад державної служби, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 246 затверджено Порядок проведення конкурсу на зайняття посад державної служби (далі - Порядок № 246).

Процедура проведення конкурсу регулюється Главою 2 Закону №889-VIII та Порядком № 246.

Пунктом 3 Порядку №246 визначено принципи проведення конкурсу, зокрема серед іншого конкурс проводиться з дотриманням принципів забезпечення рівного доступу, законності, прозорості, ефективного і справедливого процесу відбору.

Виходячи з положень частини 2 статі 23 Закону Закон №889-VIII, абзацу другого пункту 5 Порядку № 246 рішення про оголошення конкурсу на зайняття посади категорій «Б» приймає керівник державної служби.

Абзацом другим частини 1 статті 27 Закону Закон № 889-VIII визначено, що конкурс на зайняття вакантної посади державної служби категорії «Б» у державному органі, юрисдикція якого поширюється на територію однієї або кількох областей, міста Києва або Севастополя, проводить конкурсна комісія, утворена керівником державної служби державного органу вищого рівня.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 23 Закону Закон № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби забезпечує оприлюднення та передачу центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови в електронній формі не пізніше наступного робочого дня з дня підписання відповідного наказу (розпорядження).

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону Закон №889-VIII визначено, що строк подання документів для участі в конкурсі не може становити менше 15 та більше 30 календарних днів з дня оприлюднення інформації про проведення конкурсу.

Результати конкурсу оприлюднюються не пізніше 45 календарних днів з дня оприлюднення інформації про проведення такого конкурсу.

Одночасно з цим, частиною 3 вказаної вище статті Закону Закон № 889-VIII визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, здійснює перевірку наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови на відповідність вимогам законодавства з питань державної служби і в разі відсутності зауважень узагальнює подану інформацію та не пізніше наступного робочого дня з дня їх надходження розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

У разі невідповідності наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу та його умови вимогам законодавства з питань державної служби центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження наказу (розпорядження) повідомляє про це відповідному суб`єкту призначення або керівнику державної служби для приведення його у відповідність із законодавством.

Аналогічні положення також викладені в Порядку №246.

На підставі викладеного та виходячи з положень підпункту 2 пункту 10 Порядку № 246 оголошення про проведення конкурсу на зайняття посади за категорією «Б» оприлюднюється на Єдиному порталі вакансій державної служби Національного агентства України з питань державної служби (далі - НАДС), офіційному веб-сайті НАДС та офіційному веб-сайті державного органу, в якому проводиться конкурс.

Перелік документів, які подаються особою для участі у конкурсі, визначений статтею 25 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону Закон № 889-VIII особа, яка бажає взяти участь у конкурсі, подає в установленому порядку до конкурсної комісії такі документи: 1) копію паспорта громадянина України; 2) письмову заяву про участь у конкурсі із зазначенням основних мотивів щодо зайняття посади державної служби, до якої додається резюме у довільній формі; 3) письмову заяву, в якій повідомляє, що до неї не застосовуються заборони, визначені частиною 3 або 4 статті 1 Закону України «Про очищення влади», та надає згоду на проходження перевірки та на оприлюднення відомостей стосовно неї відповідно до зазначеного Закону; 4) копію (копії) документа (документів) про освіту; 5) посвідчення атестації щодо вільного володіння державною мовою; 6) заповнену особову картку встановленого зразка; 7) у разі проведення закритого конкурсу - інші документи для підтвердження відповідності умовам конкурсу; 8) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Одночасно з цим, пунктом 19 Порядку №246 визначено, що такі документи подаються особою, яка виявила бажання взяти участь у конкурсі особисто, поштою або через Єдиний портал вакансій державної служби НАДС.

Особа, яка бажає взяти участь у конкурсі на зайняття вакантної посади державної служби категорії «А» або «Б», також подає до конкурсної комісії заяву про відсутність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону Закон №889-VIII служба управління персоналом державного органу, в якому проводиться конкурс, проводить перевірку документів, поданих кандидатами, на відповідність встановленим законом вимогам та повідомляє кандидата про результати такої перевірки.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що кандидати, документи яких пройшли перевірку, передбачену частиною 1 цієї статті, проходять тестування відповідно до Порядку проведення конкурсу, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 вказаної статті кандидати, які пройшли тестування, передбачене частиною 2 цієї статті, проходять співбесіду та/або інші види оцінювання відповідно до Порядку проведення конкурсу.

Частиною 1 статті 28 Закону Закон № 889-VIII передбачено, що рішення конкурсної комісії оформляється протоколом, який підписується присутніми на засіданні членами комісії, не пізніше ніж протягом трьох календарних днів після його проведення і зберігається в державному органі, в якому проводився конкурс, протягом п`яти років.

Відповідно до частини 2 цієї статті, інформація про переможця конкурсу оприлюднюється на офіційних веб-сайтах центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, та державного органу, в якому проводився конкурс, не пізніше наступного робочого дня після підписання протоколу засідання конкурсної комісії відповідно до Порядку проведення конкурсу.

Порядок призначення на посаду державної служби визначено статтею 31 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, згідно частин 1 та 2 якої на посаду державної служби призначається переможець конкурсу. Рішення про призначення на посади державної служби категорій «Б» та «В» приймається керівником державної служби.

Відповідно до частини 3 статі 31 Закону №889-VIII рішення про призначення на посаду державної служби приймається після закінчення строку оскарження результатів конкурсу, а в разі оскарження результатів конкурсу - після прийняття рішення за скаргою суб`єктом розгляду скарги (органом, уповноваженим на розгляд скарги), але не пізніше 30 календарних днів після оприлюднення інформації про переможця конкурсу, якщо інше не передбачено законом. Таке рішення приймається на підставі протоколу засідання конкурсної комісії.

Згідно частини 4 статті 31 Закону № 889-VIII рішення про призначення або про відмову у призначенні на посаду державної служби приймається за результатами спеціальної перевірки відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та за результатами перевірки відповідно до Закону України «Про очищення влади».

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги Довідку за результатами позапланової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Львівській області на предмет дотримання вимог Закону України «Про державну службу», інших нормативно - правових актів у сфері державної служби та прав державних службовців, з метою перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 25 січня 2019 року, проведеною робочою групою у складі працівників Міжрегіонального управління Національного агентства України з питань державної служби у Львівській та Закарпатській областях. В результаті перевірки Робочою групою було виявлено лише одне порушення абзацу 3 пункту 49 Порядку, оскільки ОСОБА_1 не повідомлено про результати ситуаційних завдань та допущено до співбесіди. Однак, Робоча група дійшла висновку, що дане порушення не могло вплинути на результат проведення конкурсу, оскільки усі кандидати, які успішно пройшли етап розв`язання ситуаційних завдань, взяли участь у співбесіді.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідачем при проведенні конкурсу на заміщення вакантної посади державної служби категорії «Б», а саме на посаду начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДФС у Львівській області не було допущено грубого порушення норм, передбачених Законом України «Про державну службу» та постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 246 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на заняття посад державної служби», а виявлене порушення абзацу 3 пункту 49 Порядку № 246 не вплинуло на результат проведення конкурсу.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Щодо доводів апелянта про те, що у приміщенні, де проводилося тестування, крім членів комісії та кандидатів була присутня невідома особа чоловічої статі, мета присутності яких невідома.

Як зазначив відповідач, що відповідно до наказу ДФС № 742 від 02.10.2015, з метою запобігання та виявлення корупційних ризиків під час проведення конкурсу на заміщення вакантної посади у приміщенні, де проводився конкурс були присутні працівники поліції. Так, під час проведення тестування в приміщенні був присутній старший оперуповноважений з ОВС Павлич В.В. , а під час написання ситуаційних завдань - старший оперуповноважений з ОВС Бородюк М.В. Вказане підтвердив у своїх поясненнях третя особа ОСОБА_4 , та окрім цього наведене також підтверджується проведеною позаплановою виїзною перевіркою Головного управління ДФС у Львівській області на предмет дотримання вимог Закону України «Про державну службу», інших нормативно - правових актів у сфері державної служби та прав державних службовців, з метою перевірки фактів, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 25 січня 2019 року, проведеною Міжрегіональним управлінням Національного агентства України з питань державної служби у Львівській та Закарпатській областях.

Щодо доводів апелянта про те, що результати тестування роздруковані в іншому приміщенні, то такі спростовуються тим, що пункт 34 Порядку №246 не визначає вимоги щодо місця і способу друку звіту за результатами тестування.

Крім цього, після завершення тестування був роздрукований звіт тестування ОСОБА_1 , який ним був власноручно підписаний.

Що стосується доводів скаржника про те, що йому надавалося лише ситуаційне завдання та листки для їх розв`язання без надання бланку для заповнення кандидатом персональних даних, то як пояснив відповідач, що позивачу надавалося два конверти, що спростовує твердження ОСОБА_1 .

Щодо доводів скаржника про те, що після проведення 2 - го етапу конкурсу, який відбувся 12.12.2018, його не було повідомлено про результати, а він про них дізнався під час телефонної розмови з начальником, то такі не приймаються до уваги, оскільки відповідно до абзацу 3 пункту 49 Порядку №246, результати розв`язання ситуаційних завдань і допущення/недопущення до наступного етапу конкурсу служба управління персоналом наступного державного органу, в якому проводився конкурс, повідомляє кандидата в порядку, передбаченому абзацом 5 пункту 17 Порядку №246, відповідно до якого повідомлення може здійснюватися одним і доступних способів, обраних кандидатом, зокрема, у письмовій формі, засобами електронного чи телефонного зв`язку.

Інформація для кандидатів може бути додатково розміщена на офіційному веб-сайті державного органу, в якому проводиться конкурс.

Щодо доводів скаржника про короткострокове перебування на співбесіді ОСОБА_4 , то таке твердження є суб`єктивним, адже Порядком №246 не передбачено часових рамок проведення співбесіди з кандидатами на посаду. Крім цього, час перебування на співбесіді кандидата може залежати від його підготовленості та знань.

Щодо доводів скаржника про невчасне внесення до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на здійснення функцій держави або місцевого самоврядування, то колегія суддів враховує таке.

Згідно із Роз`ясненням Національного агентства України з питань державної служби №40-р/з від 26.10.2017 при поданні особою, яка бажає взяти участь у конкурсі, в установленому порядку до конкурсної комісії декларації, до уваги береться лише звітний період, за який така декларація подається, як того вимагає Закон без урахування типу поданої декларації.

Судом встановлено, що 15.08.2018 ОСОБА_4 подавав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що охоплює попередній рік.

Відповідно до роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби № 40-р/з від 26.10.2017 абзацом другим частини 5 статті 25 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено обов`язок переможця конкурсу перед призначенням на посаду подати декларацію за минулий рік.

Встановлено, що ОСОБА_4 подавав декларацію 14.01.2019 як кандидат на посаду особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, а також 09.02.2019 - щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік.

Щодо доводів скаржника про непогодження з твердженням суду про те, що звернутись із вимогою про скасування наказу ГУ ДФС у Львівській області «при прийнятті на роботу» від 11.02.2019 № 68-о позивач не має права, оскільки не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли із прийняттям оскаржуваного наказу, то суд апеляційної інстанції такі відхиляє, оскільки оскаржити нормативно нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт, а як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ ДФС у Львівській області від 11.02.2019 № 68-о «Про прийняття на роботу» відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про державну службу» прийнято з 11.02.2019 ОСОБА_4 на посаду начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДФС у Львівській області як такого, що пройшов за конкурсом. Підставою для винесення наказу про призначення ОСОБА_4 була заява ОСОБА_4 та протокол конкурсної комісії ГУ ДФС у Львівській області від 12-13 грудня 2018 року № 26. Прийняттю вказаного наказу передувало проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади». Враховуючи, що ОСОБА_1 не є учасником (суб`єктом) правовідносин, які виникли із прийняттям оскарженого наказу, який є правовим актом ненормативного характеру (стосується призначення на посаду конкретних осіб), то і відповідно не породжує для позивача і права на захист.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, а тому правового значення не мають та правильності висновку суду не спростовують.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За приписами частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із встановлених у справі обставин та досліджених доводів сторін колегія суддів приходить до переконливого висновку, що відповідачем конкурс проведено із дотриманням норм передбачених Законом України «Про державну службу» та постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 246 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на заняття посад державної служби», тобто вчинено дії на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно. При тому відповідач виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішення. Натомість позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, з правильним застосуванням положень законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Частиною 1 статті 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі №1.380.2019.000495 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складено 07.10.2019р.