Справа № 520/7275/19
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"27" вересня 2019 р. № 520/7275/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Ліпчанська Я.В.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги 14)
про визнання протиправним тас касування розрахунку ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати Акт № 0015422 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів;

2. Стягнути з Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області на користь ОСОБА_2 всі понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що Акт № 0015422 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів є протиправним та таким, що винесений з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що Акт № 0015422 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів є законним та таким, що винесений в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 , зареєстрований як фізична особа-підприємець з 29.02.2000, одним із видів економічної діяльності є надання в оренду вантажних автомобілів, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

03.07.2019 року при проведенні габаритно-вагового контролю, місце перевірки: а/д М-03 км.346+700м., відповідно до направлення на перевірку № 004077 від 30.01.2019 року інспекторами Управління Укртрасбезпеки у Полтавській області був зважений транспортний засіб (далі - ТЗ) марки МАЗ д.н. НОМЕР_2 який відповідно до свідоцтва про реєстрацію Т.З. належить ОСОБА_2 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_4

Під час перевірки інспекторами Управління Укртрасбезпеки у Полтавській області було виявлено перевищення нормативних вагових параметрів Т .З. , а саме, навантаження на здвоєну вісь складало 21,53т. при допустимих 16т.. Відповідно до результатів зважування було складено довідку про результати здійснення ГВК №0023770 від 03.07.2019р, Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0015422 від 03.07.2019р., розрахунок до нього та акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про Автомобільний транспорт №152739 від 03.07.2019р.

Також судом встановлено, що 30.04.2019 року між ФО- П ОСОБА_7 (надалі -Орендодавець) та СФГ «СЛАВУТИЧ» (надалі-Орендар) укладено договір оренди транспортного засобу з екіпажем (водієм). Згідно п. 1 Орендодавець передав в тимчасове платне користування вантажний автомобіль (марки МАЗ 544068, держ. номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску), а Орендар прийняв автомобіль під керуванням водія Орендодавця і зобов`язався сплачувати останньому орендну плату.

Факт передачі СФГ «СЛАВУТИЧ» в оренду вказаного транспортного засобу підтверджується актом приймання-передачі майна від 30.04.2019 року.

01.05.2019 року між ОСОБА_7 та СФГ «СЛАВУТИЧ» укладено договір № 01/05 позички транспортного засобу. Згідно п. 1 Позичкодавець передав в безоплатне тимчасове користування напівпричіп бортовий-Е (марки МАЗ 938662, держ. номер НОМЕР_3 , 2006 року випуску), а Користувач зобов`язався повернути майно у тому стані, в якому одержав, з урахуванням нормального зносу.

Факт передачі СФГ «СЛАВУТИЧ» в позичку вказаного транспортного засобу підтверджується актом приймання-передачі майна від 01.05.2019 року.

Крім того, 10.06.2019 року між СФГ «СЛАВУТИЧ» (надалі-Експедитор-Повірений) та ФО -П ОСОБА_7 (надалі-Замовник-Довіритель) укладено договір транспортного експедирування, за яким Експедитор-Повірений на умовах та за плату Замовника-Довірителя надаватиме послуги з перевезення вантажів.

Під час розгляду справи представником позивача було зазначено, що фактично і юридично транспортні засоби в момент складання Акту перебували у користуванні СФГ «СЛАВУТИЧ», а отже зазначений акт є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов`язкових до виконання.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. З, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку;

- виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним

транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, ло автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до п. 16 Порядку № 1567, під час рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Щодо посилань позивача на те, що зазначений транспортний засіб було надано в оренду, суд зазначає, що відповідно до п. 5.1. договору оренди транспортного засобу з екіпажем (водієм) від 30.04.2019 розмір орендної плати визначається додатковими угодами до договору, які є невід`ємними частинами договору, однак жодної додаткової угоди, яка б визначала розмір орендної плати, позивачем надано не було.

Крім того суд зазначає, що транспортний засіб належить позивачу, як фізичній особі, а не як суб`єкту господарювання, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Поряд з цим статтею 799 ЦК України встановлено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Враховуючи, що позивач є фізичною особою, то договір найму транспортного засобу, стороною якого є позивач, повинен укладатись не лише в письмові формі, але й бути нотаріально посвідченим.

В свою чергу суд зазначає, що наданий позивачем договір оренди транспортного засобу укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Поряд з цим саме ст. 220 ЦК України встановлює, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Статтею 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Вище зазначене свідчить про те, що недодержання нотаріального засвідчення договору оренди автомобіля свідчить про його нікчемність, що не потребує визнання недійсності судом. А отже суд дійшов висновку, що цей договір не створює юридичних наслідків

Згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до п. 6.3. Інструкції про порядок здійснення підрозділами Деравтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додаток 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформлюється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства, власник транспортного засобу в разі передачі транспортного засобу в тимчасове користування зобов`язаний здійснити перереєстрацію такого транспортного засобу, а водій, здійснюючи перевезення вантажів зобов`язаний надавати для перевірки не лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але й документи, на підставі яких на законних підстава використовується транспортний засіб (договір оренди або тимчасове реєстраційний талон).

Згідно приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Свою правову позицію щодо необхідності оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, який передано в тимчасове законне користування іншим особам, висловив Верховний Суд у Постанові від 20.12.2018 по справі № 804/8740/16, відповідно до якої зазначив, що « Попри те, що наведені положення Інструкції № 379 та Порядку № 1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто як вважає позивач не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом України «Про автомобільний транспорт». Тому з огляду на наведене правове регулювання та в аспекті спірних правовідносин колегія суддів погоджується з висновками судів ... про правомірність спірних постанов в цій частині.»

Суд зазначає, що згідно наданого договору оренди орендарем є С(Ф)Г «СЛАВУТИЧ», єдиним засновником та керівником - (підписантом) якого є саме позивач, про що зазначено у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр. Перемоги 14) про визнання протиправним тас касування розрахунку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03 жовтня 2019 року.

Суддя Спірідонов М.О.