Справа № 580/2651/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року справа № 580/2651/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Білоноженко М.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18001, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23 (далі - позивач)) з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185 (далі - відповідач)) в якому позивач просить:

- скасувати постанову за ВП № 59449463 від 12.08.2019р. про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.;

- скасувати постанову від 12.08.2019р. про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 167,00 грн;

- скасувати постанову від 23.07.2019р. про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.;

- скасувати постанову від 03.07.2019р. про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що оскаржувані постанови ухвалено на підставі виконавчого листа №580/729/19 виданого Черкаським окружним адміністративним судом від 01.07.2019р. Представником зауважено, що постанова про накладення штрафу є протиправною з огляду на виконання боржником рішення суду в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, що підтверджується протоколами про перерахунок пенсії від 07.06.2019р. Крім того, звернув увагу, що постанова про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 167,00 грн. є необгрунтованою з огляду на безпідставність понесених витрат. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги вважає обгрунтованими а оскаржувані постанови такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року позовну заяву в частині позовних вимог щодо: скасування постанов від 23.07.2019р. про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. та від 03.07.2019р. про стягнення виконавчого збору в розмірі 16692,00 грн. повернуто позивачу.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 26.09.2019р.

З огляду на повернення судом позовної заяви в частині позовних вимог, предметом розгляду в даній справі є правомірність ухвалення постанов від 12.08.2019р. про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. та про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 167,00 грн.

26.09.2019р. у судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату час та місце судового розгляду, до суду представників не направили, причини неявки суду не повідомили.

26.09.2019р., суд, на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України, ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03.07.2019 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенком М.А. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59449463 з виконання виконавчого листа №580/729/19, виданого 01.07.2019р. Черкаським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, виходячи з 90 % суми грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

В даній постанові встановлено термін виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

19.07.2019р. Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило листом державного виконавця про виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження у добровільному порядку та в межах повноважень покладених на органи Фонду, а саме 07.06.2019р. проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018р. та нараховано грошові кошти. Виплата нарахованих коштів за вказаний період, буде відбуватися згідно постанови КМУ від 22.08.2018р. №649.

12.08.2019р. державним виконавцем ухвалено:

- постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 10200,00 грн. ;

- постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 167,00 грн.

Вважаючи ухвалені державним виконавцем постанови протиправними, з підстав фактичного виконання позивачем рішення суду за виконавчим листом №580/729/19 протягом 10 днів з дня його отримання, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов?язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п.16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно чч. 1,2 ст. 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пп.1,2 Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

З урахуванням аналізу зазначених положень, суд доходить висновку, що виконавець вправі прийняти постанову про накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення за наслідками перевірки виконання рішення боржником.

Судом встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 03.07.2019р., яку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, у відповідності до вхідного штампу, отримано 12.07.2019р.

19.07.2019р. позивач (боржник у виконавчому провадженні №59449463) звернувся із листом до державного виконавця, в якому вказав, що рішення суду позивачем виконано 07.06.2019р., Управлінням проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2018р. та нараховано суму 26428,50 грн., що підтверджується розрахунком на доплату. Крім того, зазначили, що з дати набрання рішенням законної сили ОСОБА_1 отримує пенсію у перерахованому, збільшеному розмірі, натомість сума перерахованої пенсії за період з 01.01.2018р. до набрання рішенням законної сили буде виплачуватись згідно постанови КМУ від 22.08.2018р. №649.

З аналізу вказаного листа Головного управління ПФУ в Черкаській області від 19.07.2019р. № 65279/08-02 судом вбачається, що позивач повідомив державного виконавця про виконання рішення суду в частині та вказав що рішення суду в частині перерахованої суми пенсії буде виконано ним в майбутньому, в порядку, визначеному Постановою КМ України № 649 від 22.08.2018р.

Інших доказів щодо виконання виконавчого провадження № 59449463 за виконавчим листом №580/729/19 станом на час прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов позивачем надано не було.

Таким чином, суд вважає, що в порушення постанови про відкриття виконавчого провадження №59449463, Головним управлінням ПФУ в Черкаській області не виконано судове рішення в повному обсязі у добровільному порядку протягом 10 робочих днів, а тому, державний виконавець при винесенні постанови про накладення штрафу від 12.08.2019р., в рамках примусового виконання виконавчого листа №580/729/19, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Крім того, суд зазначає, що порядок №649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

В силу п. 5 Порядку № 649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Разом з цим, ані під час звернення позивача до державного виконавця з листом від 19.07.2019р. №65279/08-02, ані під час подання позовної заяви та судового розгляду, Головне управління ПФУ в Черкаській області не надало доказів прийняття комісією відповідного рішення, оформленого протоколом та доказів того, що Управлінням направлений відповідний пакет документів до Пенсійного фонду України на розгляд до уповноваженої комісії, як це передбачено Порядком №649.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів про те, що позивачем вчинялися дії на здійснення виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2018р. до набрання рішенням законної сили.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками Шостого ААС викладеними у постановах від 16.07.2019р. (справа №761/46248/18) та від 24.07.2019р. (справа №826/17904/18) за аналогічних обставин справи.

Щодо позовної вимоги про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 167,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (в редакції з 05.10.2016р.).

Відповідно до п. 2 Розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до частин першої, другої та дев`ятої розділу І наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року №1300/29430 (далі - Наказ №2830/5), до видів витрат виконавчого провадження відносяться - виготовлення документів виконавчого провадження: папір, копіювання, друк документів, канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти, знаки поштової оплати (марки), послуги маркувальної машини, послуги поштового зв`язку; послуги за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону №1404-VIII плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої, другої розділу ІІ Наказу №2830/5 розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".

Згідно наказу Міністерства юстиції України від 24.03.2017р. № 954/5 "Про встановлення розміру плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження", плата за користування системою становить 69,00 грн. за кожне відкрите виконавче провадження.

З огляду на аналіз вказаних положень законодавства, суд зазначає, що витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції, друк документів тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, безвідносно до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

Посилання позивача стосовно виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження не може слугувати підставою для скасування постанови про стягнення витрат ВП оскільки свідчить про незгоду позивача з постановою про відкриття виконавчого провадження, яка не була предметом розгляду у цій справі.

Також суд з аналізу мотивувальної частини оскаржуваної постанови доходить висновку, що вона містить детальний розрахунок здійснених відповідачем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, який затверджено Наказом №2830/5, при цьому Закон №1404-VIII не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

З огляду на зазначене, суд зазначає про безпідставність доводів позивача щодо протиправності винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови від 12.08.2019р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, у зв`язку із тим, що позивачем було виконано судове рішення у добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 27.06.2019р.(справа №750/7050/17).

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вказані обставини справи та аналіз чинного законодавства, суд доходить висновку, що відповідач, при ухваленні постанов від 12.08.2019р. про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн. та про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 167,00 грн. діяв в межах повноважень, з огляду на що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 12, 72-77, 242- 243, 245-246, 255, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя М.А. Білоноженко