Справа № 202/2570/19 (2-а/202/93/2019)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 202/2570/19 (2-а/202/93/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року у справі № 202/2570/19(2-а/202/93/2019) (суддя І інстанції - Марченко Н.Ю.)

за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яковенка Владислава Валентиновича про визнання дій неправомірними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Управління патрульної поліції в особі інспектора Яковенка Владислава Валентиновича щодо винесення відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

- скасувати постанову, винесену інспектором патрульної поліції Яковенком Владиславом Валентиновичем серії ЕАВ № 104814 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року у позові відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обгрунтована доводами позову. Вказує, що відповідачем порушено порядок розгляду адміністративної справи та прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки справу розглянуто безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, який розглядав справу про адміністративне правопорушення, тому достатніми є підстави для визнання протиправними дій та скасування оскаржуваної постанови.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

6 квітня 2019 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Яковенком Владиславом Валентиновичем винесено постанову серії ЕАВ № 104814 відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП за те, що керуючи транспортним засобом "PEUGEOT PARNTNER" номерний знак НОМЕР_2 в м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги, 62Д, рухався зі швидкістю 83 км/год, чим порушив встановлене обмеженення швидкості руху в населенному пункті на 33 км/год. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем TruCam LTI20/20 TC000657, відео з бодікамери DM4882, чим порушив п. 12.4 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 7)

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, оскільки факт правопорушення підтверджений належними та допустимими доказами, а доводи про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення є безпідставними.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Щодо доводів позивача стосовно порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення його як водія до адміністративної відповідальності, а саме проведення розгляду справи за місцем події, а не за місцем знаходження органу, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

З наведеного вбачається, що у відповідача, як посадової особи Національної поліції, наявні повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, з аналізу чинних на момент виникнення спірних правовідносин законодавчих норм та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 вбачається, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення без складання протоколу.

З цього слідує, що у даному випадку, провівши розгляд справи за місцем події, а не за місцем знаходження органу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо правомірності прийнятої відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 1 ст.121 КУпАП.

Частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

За приписами п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Отже, Національна поліція України уповноважена через своїх співробітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за порушення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, судова колегія зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області надано суду фото- та відеозапис з засобу TruCам LTI 20/20 № ТС000657. Про фіксування правопорушення саме цим вимірювачем зазначено відповідачем безпосередньо в оскарженій постанові.

Так, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року. (а.с. 23)

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13724, чинного до 21 грудня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM № ТС000657 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах :+/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год. (а.с. 24)

Згідно з експертним висновком від 27.09.2018 року лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCAM в об`єкті дослідження правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 із довжиною ключа 256 біт; об`єкт експертизи забезпечує конфіденційність, цілісність та автентичність зареєстрованих даних. Дія цього висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи із заводськими номерами, наведеними у додатку, зокрема - № ТС000657. (а.с. 27, 26)

Про можливість використання механізмів захисту інформації TruCAM LTI 20/20, виробництва laser Technology Inc, США при побудові комплексної системи захисту інформації відповідно до вимог Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» та Правил забезпечення захисту інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2006 № 373 зазначено у листі Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. (а.с. 25)

Отже, TruCAM LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, який введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, подальша експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, відтак являється доказом в розумінні вище зазначеної статті 251 КУпАП.

22 лютого 2019 року Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області на підставі статей 27, 52-3 Закону України «Про дорожній рух», з метою забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух»; пункту 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306; ДСТУ 4100/2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування.» винесено припис в.о. директора комунального підприємства «Дніпродорсервіс» Дніпровської міської ради ОСОБА_2 , в якому вимагало у термін п`яти днів встановити таблички 7.2.1 до дорожніх знаків 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», зокрема, по вул. Набережна Перемоги е/о 243 (район кільця) - 3000 м; вул. Набережна Перемоги е/о 108 (Інститут фізичної культури) - 3000 м. (а.с. 28), який був виконаний підприємством (а.с. 29).

Отже, станом на дату розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача (6 квітня 2019 року) дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» з табличкою 7.2.1, який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів, на ділянці вул. Набережна Перемоги від району кільця до Інституту фізичної культури був встановлений.

Судом досліджені фото- та відеозапис, з якого дійсно вбачається як транспортний засіб PEUGEOT PARNTNER, номерний знак НОМЕР_2 у м. Дніпро по вул. Набережна Перемоги, 62 Д рухався зі швидкістю 83 км/год, чим порушено встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 33 км/год та вимоги пункту 12.4 ПДР. (а.с. 31, 40)

Апеляційний суд зауважує, що вказані фото- та відеозапис, які були надані відповідачем до матеріалів справи є доказами в адміністративній справі, оскільки вони прямо свідчать про наявність та обставини правопорушення, водночас, право інспектора патрульної поліції, як сторони адміністративної справи - відповідача, подавати докази, що мають істотне значення для вирішення справи прямо передбачено чинним законодавством.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим відповідно до ст. 316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 286, 242, 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2019 року у справі № 202/2570/19(2-а/202/93/2019) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко