Справа № П/811/3228/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2019 року

Київ

справа №П/811/3228/14

адміністративне провадження №К/9901/8863/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 (суддя Мирошниченко В.С.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 (головуючий суддя Лукманова О.М., судді: Божко Л.А., Прокопчук Т.С.) у справі №П/811/3228/14 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Креатив» до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2014 року Приватне акціонерне товариство «Креатив» (далі - позивач, товариство) звернулося до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області (далі - відповідач, контролюючий орган), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.06.2014 № та №

2. Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з огляду на те, що господарські операції по придбанню позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Настрій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» товару (насіння соняшнику урожаю 2013 року) та послуг з перевезення вантажу здійснювались на підставі належним чином оформлених первинних документів, які дають можливість встановити реальність проведення взаємовідносин між сторонами. Також позивач вказує на безпідставність висновків викладених відповідачем в акті перевірки від 29.05.2014 №106/11-23-2202/31145251 та вважає посилання контролюючого органу на безтоварність проведених між позивачем і його контрагентами господарських операцій необґрунтованими.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015, позовні вимоги задоволено.

4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний адміністративний суд, виходили з того, що твердження податкового органу про безтоварність проведених між позивачем та його контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Настрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» господарських операцій є безпідставними, оскільки належними первинними та розрахунковими документами підтверджено настання реальних правових наслідків, зміну майнового стану сторін, а також безпосередній зв'язок проведених операцій з господарською діяльністю позивача. Одночасно, суди зауважили, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження відсутності реального характеру господарських операцій позивача з його контрагентами, а висновки викладені в акті перевірки ґрунтуються виключно на припущеннях перевіряючих, які спростовано в процесі розгляду справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 у справі №П/811/3228/14, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Креатив» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» за період з 01.10.2013 по 31.10.2013.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в результаті чого позивачем завищено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового періоду) (р.19 Декларації з ПДВ) за жовтень 2013 року на суму 1586889,00грн та занижено податок на додану вартість за листопад 2013 року на суму 2217084,00грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 29.05.2014 №106/11-23-2202/31145251 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 16.06.2014 №, яким позивачу збільшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1586889,00грн; №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 3325626,00грн, в тому числі 2217084,00грн - за основним платежем та 1108542,00грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень став висновок контролюючого орану про безпідставність формування позивачем податкового кредиту за результатом господарських операцій по придбанню у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» товару (насіння соняшнику урожаю 2013 року) та послуг з перевезення вантажу у зв'язку з відсутністю неналежного підтвердження фактичного проведення взаємовідносин між сторонами. На думку відповідача, спірні операції є такими, які не спрямовані на настання реальних правових наслідків та зміну майнового стану сторін, що свідчить про їх безтоварність. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач послався на податкову інформацію отриману відносно контрагентів позивача (довідка Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції місті Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області №570/20-38-22-01-04/38382923 від 27.02.2014 «Про результати проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» щодо документального підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками» та акт Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у місті Києві від 22.05.2014 №1438/26-55-22-07/16393013 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Настрій» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків». Контролюючий орган дійшов висновку, що наявність інформації про відсутність Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» за місцем реєстрації та відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» фактичної можливості здійснювати господарські операції такого роду, не дають позивачу права на формування даних податкового обліку за результатом господарських операцій з такими суб'єктами господарювання. На переконання податкового органу, єдиною метою проведення документування фактично не здійснених господарських операцій є отримання підприємством позивача незаконної податкової вигоди.

Судами встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Креатив» зареєстроване як юридична особа, є платником податку на додану вартість. Основними видами господарської діяльності позивача є, зокрема, виробництво нерафінованої олії та жирів; виробництво рафінованих олії та жирів; виробництво маргарину та аналогічних харчових жирів.

При оцінці оспорюваних господарських операцій судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» у спірному періоді було укладено ряд договорів поставки товару (насіння соняшнику урожаю 2013 року).

Позивачем, у підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива», надано копії первинних документів, які були предметом дослідження контролюючим органом в ході позапланової невиїзної перевірки, зокрема, договори поставки №С13-631 від 25.10.2013, №С13-643 від 30.10.2013, №С13-587 від 25.10.2013, №С13-514 від 18.10.2013, №С13-513 від 18.10.2013; видаткові накладні; реєстри накладних та матеріальний звіт, які свідчать про оприбуткування придбаного соняшнику; податкові накладні на поставлений товар; платіжні доручення, що свідчать про проведення між сторонами розрахунку за поставлений товар. Транспортування придбаного позивачем товару, відповідно до умов укладених між сторонами договорів, здійснювалось за рахунок продавця (постачальника) на умовах DAP склад покупця, що підтверджується долученими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними.

Судами встановлено, що у спірному періоді, позивач (замовник) також мав взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» (перевізник) на підставі договору перевезення вантажів, предметом якого є транспортно-експедиційні послуги .

Позивачем, у підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій», було надано копії первинних документів, які були предметом дослідження контролюючим органом в ході позапланової невиїзної перевірки, зокрема, договір перевезення та доставка вантажів від 01.05.2013 №ПС13-41; додаток до договору; акти здачі-прийняття робіт (надання послуг); товарно-транспортні накладні; податкові накладні за надані послуги та платіжні доручення, які свідчать про проведення між сторонами розрахунку за надані послуги

Спірні господарські операції були належним чином відображені у бухгалтерському обліку позивача. Вказані первинні документи досліджувались контролюючим органом під час проведення перевірки. Наявність таких документів відповідачем не заперечувалась.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області вказує, що під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стало причиною скасування правомірно прийнятих податкових повідомлень-рішень. Зокрема, контролюючий орган посилається на безпідставність формування позивачем податкового кредиту за результатом господарських операцій з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» з огляду на їх безтоварний характер. Відповідач вважає, що судами при постановленні судових рішень безпідставно не було належної оцінки доводам відповідача викладених в довідці та акті про неможливість проведення зустрічної звірки з інформацією, що діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» спрямована на сприяння проведення безтоварних операцій іншим суб'єктам господарювання з метою заниження податкових зобов'язань та ухилення від сплати податків. На думку відповідача, вказані обставини мають вирішальне значення для визнання операції укладених між позивачем та його контрагентами товарними. Податковий орган вважає, що формування позивачем даних податкового обліку у спірному періоді є неправомірним.

9. У свою чергу Приватне акціонерне товариство «Креатив» не скористалося своїм правом та не подало заперечення на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає її подальшому розгляду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статі 14.

Витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

10.2. Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14.

Господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

10.3. Підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14.

Податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

10.4. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.5. Пункт 198.1 статті 198.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

10.6. Пункт 198.2 статті 198.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

10.7. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.8. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

11. Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

11.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

13. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

14. В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, у власному капіталі підприємства у зв'язку з його господарською діяльністю.

15. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об'єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

16. Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

17. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов'язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб'єктом владних повноважень покладається на суб'єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов'язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі, та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи.

У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, представлених позивачем та зібраних судами на підставі та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, та іншим обставинам, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення Приватним акціонерним товариством «Креатив» вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, судами досліджено первинні документи, які, згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент вчинення судами процесуальної дії), є підставою для податкового обліку, та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

20. При постановленні рішень суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки належними первинними документами, обов'язковість ведення яких передбачена правилами податкового та бухгалтерського обліку, підтверджено реальність господарських операцій між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива», зміну майнового стану сторін та безпосередній зв'язок придбаних товарів та послуг з господарською діяльністю позивача, підстави для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відсутні. При цьому, суди наголосили, що податковим органом, як суб'єктом владних повноважень не доведено, що господарські операції позивача є фіктивними або безтоварними; не доведено недобросовісності позивача та його контрагентів, що свідчить про відсутність перешкод для формування даних податкового обліку за наслідками відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива».

21. На підтвердження зміни майнового стану позивача у результаті здійснення господарських операцій з контрагентами, до матеріалів справи долучено платіжні доручення про перерахування грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива», що свідчить про понесення позивачем витрат за придбання товарів та послуг.

22. Товари та послуги придбані у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Настрій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» було використано позивачем у межах власної господарської діяльності з метою отримання прибутку, що узгоджується з основними видами господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Креатив».

23. Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи первинні документи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що останні складені з дотриманням положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» за результатом фактично проведених господарських операцій, містять достатні дані про їх зміст, учасників та відповідають законодавчо визначеним вимогам. Крім іншого, податкові накладні містять всі необхідні реквізити, виписані суб'єктами господарювання, які на момент вчинення спірних правовідносин були зареєстровані платниками податку на додану вартість, не були виключені з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебували на обліку в органах державної фіскальної служби, а податковий орган у встановленому порядку не довів факту підробки, недостовірності чи неналежного оформлення цих документів.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, що вказані в акті перевірки висновки, стосовно формування контрагентами позивача штучних показників податкового обліку з метою надання незаконної податкової вигоди, є лише припущеннями посадових осіб відповідача за відсутності належних та допустимих доказів, які надаються в передбаченому законодавством порядку.

24. В свою чергу, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в таких документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Також, відповідачем не доведено наявності в діях сторін мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування неправомірного умислу у позивача чи його контрагентів.

25. Не подано податковим органом і доказів на підтвердження недобросовісності позивача або можливої фіктивності його безпосередніх постачальників, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних суб'єктів господарювання, судових рішень, вироків тощо; не наведено будь-яких об'єктивних доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

26. Посилання контролюючого органу на довідку №570/20-38-22-01-04/38382923 від 27.02.2014 «Про результати проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» щодо документального підтвердження господарських відносин з контрагентами-постачальниками», як на підставу для відмови в позові, обґрунтовано відхилено судами, оскільки ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.07.2014, постановленою за результатами апеляційного перегляду справи №820/11381/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції міста Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про визнання неправомірними дій, визнано протиправними дії податкового органу щодо проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива» за результатами якої складено довідку від 27.02.2014 «Про результати проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ініціатива щодо документального підтвердження господарських відносин із Товариством з обмеженою відповідальністю «КМК Юг», Товариством з обмеженою відповідальністю «Світанок» Публічним акціонерним товариством «Креатив», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Протеїн-Продакшн» за жовтень, листопад 2013 року».

27. Також, судами правомірно відхилено посилання контролюючого органу на висновки викладені в акті від 22.05.2014 №1438/26-55-22-07/16393013 «Про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Настрій» щодо підтвердження господарських відносин платниками податків» зважаючи на те, що будь-яка податкова інформація наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб'єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Зокрема, посилання контролюючого органу на наявність актів як критерію оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, під час складення таких актів жодні первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаних актів з відображенням в них окремих відомостей не відповідають критерію юридичної значимості, а отже не є належними доказами в розумінні процесуального Закону.

28. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи, детально досліджено господарські операції позивача з вищезазначеними контрагентами, за результатом проведення яких було сформовано податковий кредит, надано об'єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом в акті перевірки, у запереченні на позовну заяву та апеляційній скарзі, у зв'язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно. Наведені в касаційній скарзі доводи, які є аналогічні доводам викладеним відповідачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. Враховуючи встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що Приватне акціонерне товариство «Креатив» підтвердило факт реальності господарських операцій з контрагентами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні спірних господарських операцій. Переконливих доказів на підтвердження зворотного відповідачем не надано.

30. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, враховуючи норми Податкового кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку, що при постановленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для їх скасування, що свідчить про необхідність залишення касаційної скарги Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

31. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

32. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2015 у справі №П/811/3228/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду