Справа № 240/9979/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/9979/19

категорія 112030100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Житомирській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області призначити, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно акту про нещасний випадок №2 від 20 березня 2014 року ним 19.02.2014 отримано травми під час виконання службових обов'язків. Відповідно до наказу №4 о/с від 04.03.2016 його звільнено зі служби в ГУНП в Житомирській області за п.4 ч.1 ст.77 у зв'язку зі скороченням штатів. Згідно виписки з акту огляду МСЕК від 06.03.2019 та відповідно до довідки серія 12 ААБ №548108 з 28.02.2019 встановлено 3 групу інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків. На думку позивача, відмова відповідача в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, яка призначається і виплачується особам в разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення отриманого під час виконання ним службових обов'язків, викладена в листі від 13.06.2019, є протиправною та суперечить вимогам ст. 101 Закону України "Про Національну поліцію".

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області направлено до суду відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти пред'явлених позовних вимог відповідач зазначив, що позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області та був звільнений з 06.03.2018 наказом ГУНП в Житомирській області від 04.03.2018 №41 о/с за п.4 ч.1 ст.77 (через скорочення) Закону України "Про Національну поліцію". Відмітив, що позивач у травні 2019 року звернувся до відповідача із завою щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у відповідності до ст.97 Закону України Про Національну поліцію" у зв'язку із встановленням йому інвалідності ІІІ групи, однак листом ГУНП в Житомирській області повідомлено ОСОБА_1 про відсутність правових підстав у призначенні та виплаті зазначеної допомоги, виходячи з того, що відповідно наданих позивачем документів, інвалідність останньому було встановлено МСЕК з 28.02.2019, тобто після звільнення зі служби 06.03.2016 пройшло майже три роки, а також звільнення відбулося не з підстав, пов'язаних з хворобою, що прямо суперечить вимогам п.3 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію". Відповідач зауважив, що згідно п.2 розділу ІІ наказу МВС України від 11.01.2016 №4 "Про затвердження порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії. Так, згідно наданої позивачем довідки МСЕК днем виникнення права на отримання ОГД позивачем є 28.02.2019, а відповідно до наказу позивач звільнений зі служби з 06.03.2016. Крім того, позивач звільнений через скорочення штатів, а не через хворобу. Тому, рішення про відмову у виплаті позивачу такої допомоги є законодавчо обґрунтованим та правомірним.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 26.07.2004 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 прийнятий на службу в поліцію, проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області.

Відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №41 о/с від 04.03.2016 позивача звільнено зі служби в поліції за п.4 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням штатів) з 06.03.2016.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12ААБ № 548108 ОСОБА_1, за результатами первинного огляду, встановлена третя група інвалідності з 28.02.2019. Причина інвалідності - травма, так, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

У травні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із отриманням третьої групи інвалідності внаслідок травми пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

07 червня 2019 року начальником Головного управління Національної поліції в Житомирській області затверджено висновок про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1.

Листом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 13.06.2019 №678/29/105/05-2019 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв'язку з перевищенням терміну між датою звільнення та датою встановлення інвалідності, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», а саме шести місяців від дати звільнення зі служби з поліції та звільнення не з підстав, пов'язаних з хворобою.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII)

Згідно із п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

- визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

- визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до ч.2 ст.97 Закону № 580-VIII, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 101 Закону № 580-VIII встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону № 580-VIII, прийнято Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року N 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року N 788), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за N 163/28293.

У відповідності до п. 2 п. 1 розд. II Порядку та умов, днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Положеннями пункту 4 розділу І Порядку та умов передбачені випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема:

- під час виконання службових обов'язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов'язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (пп. 2);

- пов'язаного з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту (пп. 4).

Згідно із п. 2 розд. ІI Порядку та умов, ОГД у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України "Про Національну поліцію", особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку та умов визначено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);

3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);

4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);

8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Засвідчення копій документів, зазначених у підпунктах 4 - 6, здійснює керівник установи, організації, підрозділу, що видала(в) документ. Копії документів, зазначених у підпунктах 7 - 9, засвідчує своїм підписом фізична особа, що подає документи, та перевіряє особа, що їх приймає.

Відповідно до положень пункту 1 розділу IV Порядку та умов, у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

За змістом пп. 2 п. 2 розд. IV Порядку та умов висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п'ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови (абз. 1 п. 3 розд. IV Порядку та умов).

Згідно із п. 7 розд. IV Порядку та умов, ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п'яти робочих днів після їх надходження, в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції або навчальних закладів.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що призначенню та виплаті одноразової грошової допомоги передує складання та затвердження висновку про її призначення, що здійснюється після встановлення наявності у особи права на отримання ОГД, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію". При цьому суд наголошує, що в силу приписів п.3, п. 4 ч.1 ст.97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога призначається і виплачується особам у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок травми, отриманої під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок вказаних причин, тобто через хворобу.

Аналогічна позиція в подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постановах, зокрема, від 19 вересня 2018 року у справі № 373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі № 296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 822/3788/17, від 20 лютого 2019 року у справі №812/484/18, від 15 квітня 2019 року в справі №823/1798/18.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звільнений з поліції не через хворобу, а у зв`язку із скороченням штатів (наказ ГУНП у Житомирській області від 04.03.2016 №41 о/с), тобто підстави його звільнення не пов`язані з травмою отриманою під час проходження служби.

Крім того, згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії інвалідність позивачу встановлена 28.02.2019, тобто після звільнення зі служби в поліції та спливу шести місяців після такого звільнення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 згаданого Кодексу).

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення. Водночас позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 229, 242-246, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37, м.Житомир, 10008, ідентифікаційний код: 40108625) про визнання протиправною відмову, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко