Справа № 420/4079/19
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4079/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) про скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-238290-55 від 10.05.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Овідіопольським районним судом Одеської області здійснюється розгляд кримінального провадження відносно, в тому числі, ОСОБА_1 13.09.2016 року ОСОБА_1 затримано. З моменту затримання по теперешній час ОСОБА_1 перебуває під вартою у ДУ «ОСІ». До моменту затримання ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність. В зв`язку із внесенням змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у грудні 2016 року, з січня 2017 року сплата Єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування є обов`язковою. З огляду на те, що з моменту затримання - 13.09.2016 року, ОСОБА_1 не може працювати та не використовує найману працю з незалежних від нього причин, він не підпадає під поняття платник єдиного внеску у розумінні приписів ст. 4 Закону. Особа, яка примусово позбавлена волі, можливості працювати автоматично втрачає ознаки платника податку, якщо виконання обов`язку залежить особисто від неї. Таким чином, орган державної фіскальної служби не мав права нараховувати та не має права стягувати недоїмку. За таких обставин вимога від 10 травня 2019 року про сплату боргу (недоїмки) у сумі 21029,56 грн. щодо ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню .

Ухвалою суду від 05.08.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

27.08.2019 року до суду надійшов відзив в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що згідно облікових даних ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_1 нараховано єдиний внесок. За даними інформаційної системи органів ДФС, станом на 16.08.2019 року заборгованість зі сплати єдиного внеску по ФОП ОСОБА_1 становить 23783 грн. 74 коп. Враховуючи вищевикладене відповідач зазначає, що Головне управління ДФС у Вінницькій області при прийнятті рішень, діяло на підставі та в спосіб передбачений законодавством.

Ухвалою суду від 04.09.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання Головне управління ДФС в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) було замінено на Головного управління ДПС в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, )

В судове засідання 11.09.2019 року представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судове засідання 11.09.2019 року представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно. Про причини неявки не повідомив.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, серед іншого, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття в судове засідання сторін та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання 09.09.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

30.09.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач додатково зазначив, що у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 представник відповідача не спростував позиції позивача стосовно втрати ним ознак платника єдиного внеску. Відзив взагалі не відображає ситуації в який опинився ОСОБА_1 , оскільки вона є нестандартною. Відповідачем не доведено обов`язку сплати ЄСВ позивачем в умовах знаходження під вартою (позбавлення волі) та відсутності у штаті позивача найманих працівників.

З метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом досліджено матеріали адміністративної справи, обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та докази, якими він обґрунтовується, і встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 06.06.2013 року зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Овідіопольським районним судом Одеської області здійснюється розгляд кримінального провадження відносно, в тому числі, ОСОБА_1 (справа №509/797/17). 13.09.2016 року ОСОБА_1 затримано. З моменту затримання по теперешній час ОСОБА_1 перебуває під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Станом на 10.05.2019 року, відповідно до відомостей з облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 з єдиного внеску, становить 21029,56 грн.

На підставі цих даних ГУ ДФС в Вінницькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-238290-55 від 10.05.2018 року на суму 21029,56 грн.

Вважаючи протиправною зазначену вимогу позивач оскаржив її до суду

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі Інструкція №449).

Так, положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обовязки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції №449).

Відповідно до п. 3 Розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Крім того, положеннями ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Відповідно до положень ч. 4 п. 1 Розділу ІІ Інструкції №449, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Разом з цим, ОСОБА_1 жодних доказів існування обставин, визначених ч. 4 п. 1 Розділу ІІ Інструкції №449 не надано.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не підпадає під поняття платник єдиного внеску у розумінні приписів ст. 4 Закону, оскільки з моменту затримання ОСОБА_1 не може працювати та не використовує найману працю з незалежних від нього причин, а особа, яка примусово позбавлена волі та можливості працювати автоматично втрачає ознаки платника податку, якщо виконання обов`язку залежить особисто від неї.

Суд зазначає, що в зв`язку із внесенням змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у грудні 2016 року, з січня 2017 року сплата Єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є обов`язковою.

При цьому суд зазначає, що ОСОБА_1 , пребуваючи під вартою, не позбавлений можливості звернутись з відповідною заявою про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Саме реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особипідприємця є підставою для припинення нарахування єдиного внеску в майбутньому.

Проте, як встановлено судом, ОСОБА_1 з 06.06.2013 року зареєстрований як фізична особа-підприємець і станом на час розгляду справи підприємницька діяльність не припинена.

З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідно до положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у відповідні строки є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та штрафів, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно було нараховано єдиний внесок та сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-238290-55 від 10.05.2018 року на суму 21029,56 грн.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Вінницькій області (21100, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ) про скасування вимоги про сплату боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук.

.