Справа № 420/4810/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4810/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мельника Ю.В.,

представника відповідача Тарановського Р.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «ХАНУМ ЛТД» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.07.2019 року № та №, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «ХАНУМ ЛТД» (надалі по тексту позивач або ПП «ХАНУМ ЛТД») до Головного управління ДФС в Одеській області (надалі по тексту відповідач або ГУ ДФС в Одеській області), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.07.2019 року №, №;

- стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області на користь ПП «ХАНУМ ЛТД» судові витрати.

Адміністративний позов мотивовано наступним

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі порушень, зафіксованих в Акті перевірки №1317/15-32-14-10-11/41197517 від 08.07.2019 року, яким встановлено порушення позивачем вимог митного законодавства України в частині повноти декларування ПП «ХАНУМ ЛТД» фактурної вартості товару за МД №UA500010/2018/009855 від 03.07.2018 року відповідно до листа митної агенції Італії №21198/RU/MO від 21.02.2019 року. Однак, позивач не погоджується з висновками зробленими посадовими особами контролюючого органу в Акті перевірки через їх протиправність, безпідставність, необґрунтованість, необ`єктивність та невідповідність фактичним обставинам, первинним документам позивача та вимогам діючого законодавства України.

Процесуальні дії

Ухвалою судді від 19 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 12 вересня 2019 року.

12 вересня 2019 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, приєднано до матеріалів справи відзив на адміністративний позов (вхід. №31673/19 від 04.09.2019 року).

Відзив на позовну заяву обґрунтовано наступним

Представник відповідача не погоджується з позовними вимогами ПП «ХАНУМ ЛТД» та зазначає, що співставлення даних про товар, які містяться в документах, наданих уповноваженим органом Італійської Республіки та документах, які подавались при ввезені товарів в Україну за МД №500010/2018/9855 від 03.07.2018 року дозволяє однозначно стверджувати, що документи стосуються однієї поставки товару, експортованого з Італії до України за МД №500010/2018/9855 від 03.07.2018 року. Однак, співставлення даних, які містяться в експортному інвойсі №18/218642 від 12.06.2018 року, експортному замовленні №4 від 04.04.2018 року та імпортної митної декларації №UA №500010/2018/9855 від 03.07.2018 року встановлено, що фактурна та митна вартість товару, заявлена при імпорту товару є меншою, ніж фактурна вартість задекларована у експортному інвойсі, яка надана уповноваженим органом Італійської Республіки. Представник ГУ ДФС в Одеській області також вказує на те, що фактурна вартість товару (а саме плитки керамічні за артикулами UNIKA GREY RETT, C.ROAD BRICK WHITE, C.ROAD BRICK CLAY, C.ROAD BRICK SAGE), яка задекларована за митною декларацією №500010/2018/9855 від 03.07.2018 року дорівнює 9325,70 Євро, митна вартість, яка визначена за резервним методом 332845,64 грн., що не відповідає даним експортної декларації 18826,72 Євро (574821,75 грн., курс Євро на день митного оформлення 30,53223 грн.).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити з підстави викладених у позовній заяві.

Представник відповідача стосовно задоволення позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на адміністративний позов.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив на позовну заяву, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Приватне підприємство «ХАНУМ ЛТД» () є юридичною особою, основним видом діяльності якого є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (52.29) (а.с.32-33).

07 березня 2018 року між комерційною фірмою MIROTEKS GIYIM SANAYI VE DIS TIC. LTD. STI. (продавець) та ПП «ХАНУМ ЛТД» (покупець) укладено договір купівлі-продажу товарів №05/2018 (а.с.61-64).

Відповідно до п.1.1 договору №05/2018 від 07.03.2018 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується продати (передати у власність) покупцеві, а покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п.2.1. договору №05/2018 від 07.03.2018 року, ціна товару, що продається за цим контрактом встановлюється в інвойсі на кожну партію товару в доларах США. Умови поставки товару приймаються СFR-Одеса.

У пункті 2.2. вказаного договору зазначено, що загальна вартість товару, що продається за цим контрактом, складає 100000 доларів США.

11 червня 2018 року між комерційною фірмою MIROTEKS GIYIM SANAYI VE DIS TIC. LTD. STI. (продавець) та ПП «ХАНУМ ЛТД» (покупець) укладено додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу товарів №05/2018 від 07.03.2018 року (а.с.65).

Згідно додаткової угоди №1 від 11.06.2018 року, п.2.1. договору №05/2018 від 07.03.2018 року викладено в новій редакції, а саме: «Ціна товару, що продається за цим контрактом, встановлюється в інвойсі на кожну партію товару в доларах США, Євро. Умови поставки товару приймаються СFR-Одеса», а також п.2.2. викладено в наступній редакції: «Загальна вартість товару, що продається за цим контрактом, складає 100000 доларів США. 50000 Євро».

На виконання умов вказаного договору, з Туреччини до України прибула плитка керамічна фактурна вартість 9325,70 Євро, вага брутто 23266 кг., вага нетто 22260 кг., кількість коробок 1547, загальна кількість в м2 1289,96 м2, кількість пакувальних місць 30.

В подальшому ПП «ХАНУМ ЛТД» за митною декларацією №500010/2018/9855 від 03.07.2018 року здійснено митне оформлення товару «Плитки керамічні глазуровані підлогова настінна з кам`яної кераміки без малюнка, товщиною понад 8 мм., але не більше 10 мм., для внутрішнього облицювання приміщень: UNIKA GREY RETT. (60х60х9) підлогова, грес порселаніка 978,48 кв.м./906 кор./23 палета C.ROAD BRICK WHITE (7,5х30х8) настінна, біла глина 225,50 кв.м./451 кор./4 палета C.ROAD BRICK CLAY (7,5х30х8) настінна, біла глина 66,00 кв.м./132 кор./2 палета С.ROAD BRICK SAGE (7,5х30х8) настінна, біла глина 29,00 кв.м./58 кор./1 палет, торгівельна марка АВК, виробник АВК GROUP INDUSTRIE CERAMICHE S.p.A, країна виробництва Італія. IT» за кодом згідно УКТЗЕД (а.с.56).

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України №4495-VI від 13 березня 2012 року зі змінами, наказу Головного управління ДФС в Одеській області №5101 від 26.06.2019 року «Про проведення документальної невиїзної перевірки ПП «ХАНУМ ЛТД», у період з 04.07.2019 року по 08.07.2019 рік головним державним ревізором-інспектором відділу митного аудиту управління аудиту Головного управління ДФС в Одеській області Бровченко Людмилою Миколаївною проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ПП «ХАНУМ ЛТД» (, юридична адреса: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, буд.22) вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією №500010/2018/9855 від 03.07.2018 року.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено Акт №1317/15-32-14-10-11/41197517 від 08.07.2019 року «Про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ПП «ХАНУМ ЛТД» () вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією №500010/2018/9855 від 03.07.2018 року» (а.с.37-43).

Перевірка правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів була здійснена відповідно до інформації, отриманої від митних органів Італійської Республіки (лист №21198/RU/MO від 21.02.2019 року).

У розділі IV Акту перевірки №1317/15-32-14-10-11/41197517 від 08.07.2019 року контролюючим органом встановлено порушення позивачем п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 12098,81 грн. та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року, що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 50814,98 грн.

На підставі встановлених в Акті перевірки №1317/15-32-14-10-11/41197517 від 08.07.2019 року порушень, Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 22.07.2019 року, яким встановлено порушення п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 18148 грн. 21 коп. (а.с.46), а також податкове повідомлення-рішення № від 22.07.2019 року, яким встановлено порушення п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року та п.190.1 ст.190 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання та застосовано штрафні санкції у розмірі 76222 грн. 47 коп. (а.с.47).

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 Митного кодексу України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктами 23 та 29 частини першої статті 4 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини першої статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Пунктом 7 частини першої статті 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Частиною третьої вказаної статті передбачено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі.

Відповідно до частини 1-4 ст.351 Митного кодексу України, предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі:

1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів;

2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Документальна невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу доходів і зборів в приміщенні цього органу за умови направлення керівнику відповідного підприємства або відповідному громадянину рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення зазначеним особам чи уповноваженим ними представникам під розписку письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Судом було встановлено, що ГУ ДФС в Одеській області листом за №13843/10/15-32-14-10-07 від 07.06.2019 року направило рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ПП «ХАНУМ ЛТД», за адресою: вул. Успенська, 22, м. Одеса, 65014, повідомлення про проведення документальної невиїзної перевірки №1215/14-10 від 26.06.2019 року на 1 арк., яке вручено останньому 05.07.2019 року, що підтверджується роздруківкою з сайту Укрпошти за №213 (а.с.34-36, 52).

В судовому засіданні судом встановлено, а представником відповідача не спростовано, що під час розкриття поштового конверта за ідентифікатором №213, позивачем не виявлено письмового повідомлення №1215/14-10 від 26.06.2019 року, яке значиться у додатках до листа Головного управління ДФС в Одеській області №13843/10/15-32-14-10-07 від 27.06.2019 року, що підтверджується Актом №1 від 05.07.2019 року про відсутність вкладень конверта, складеного директором ПП «ХАНУМ ЛТД» ОСОБА_1 Сергійовичем у присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.35).

Водночас, на спростування твердження позивача щодо відсутності в конверті письмового повідомлення №1215/14-10 від 26.06.2019 року, відповідачем не надано жодного доказу.

Зазначене дає можливість суду погодитися з твердженням представника позивача, що відповідачем порушено вимоги ст.351 Митного кодексу України в частині направлення ПП «ХАНУМ ЛТД» письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.

Положеннями статті 272 Митного кодексу України, підпункту «в» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України визначено, що ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 279 Митного кодексу України, базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру.

Відповідно до статті 278 Митного кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Пунктом 190.1 статті 190 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Згідно з пунктом 187.8 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що митну вартість імпортованого товару, вказану позивачем у митній декларації №UA500010/2018/009855 визначено на підставі частини 1 ст.57 Митного кодексу України, за основним методом №1 за ціною договору (контракту).

Разом з митною декларацією №UA500010/2018/009855, позивачем були надані, передбачені ст.353 Митного кодексу України документи, а саме: договір №05/2018 від 07.03.2018 року; доповнення №1 від 11.06.2018 року; рахунок-фактура (інвойс) №8129 від 15.06.2017 року; пакувальний лист №PL8129 від 15.06.2018 року; коносамент №MSCUIS020718; домашній коносамент №15062018/14 від 19.06.2018 року; навантажувальний документ №21 від 26.06.2018 року та інші товаросупровідні та комерційні документи.

Посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення (пункт 5 частини першої статті 352 цього Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною першою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Таким чином, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально-підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Судом встановлено, що в Акті перевірки №1317/15-32-14-10-11/41197517 від 08.07.2019 року, відповідач посилається на те, що митними органами Італійської Республіки (лист №21198/RU/MO від 21.02.2019 року (а.с.69-74), надано копію експортного інвойсу №18/218642 від 12.06.2018 року (а.с.75) та копію експортного підтвердження замовлення №4 від 04.04.2018 року (а.с.76), які пов`язані з експортом до України за МД №UA500010/2018/9855 від 03.07.2018 року на адресу ПП «ХАНУМ ЛТД».

Згідно з даними, зазначеними в копії експортного інвойсу №18/218642 від 12.06.2018 року та копії експортного підтвердження замовлення №4 від 04.04.2018 року в Україну на адресу Cerama Club у контейнері FCIU4491129 було відправлено товар «плитки керамічні за артикулами UNIKA GREY RETT, C.ROAD BRICK WHITE, C.ROAD BRICK CLAY, C.ROAD BRICK SAGE», загальною вагою брутто 23266 кг., вага нетто 2180 кг., кількість коробок 1547, загальна кількість в м2 1289,96 м2.

За експортним інвойсом відправником та виробником товару є компанія АВК GROUP INDUSTRIE CERABICHE S.p.A (Італія). Країна призначення вантажу Україна.

Відповідно до графи 20 експортної декларації умови поставки EXW.

Відповідно до експортного інвойсу №18/218642 від 12.06.2018 року та копії експортного підтвердження замовлення №4 від 04.04.2018 року, виставлених ABK GROUP INDUSTRIE CERABICHE S.p.A (Італія), фактурна вартість даних товарів становить 18826,72 Євро.

Отже, відповідач робить висновок, що співставленням даних, які містяться у експортному інвойсі №18/218642 від 12.06.2018 року, експортному замовленні №4 від 04.04.2018 року та імпортної митної декларації №UA500010/2018/9855 від 03.07.2018 року встановлено, що фактурна та митна вартість товару, заявлена при імпорті товару є меншою, ніж фактурна вартість задекларована у експортному інвойсі, яка надана уповноваженим органом Італійської Республіки.

Водночас, судом також встановлено, що лист Італійської Республіки №21198/RU/MO від 21.02.2019 року, який наявний в матеріалах справи (а.с.69-70) складений італійською мовою без відміток апостилю, проте наявні переклади на англійську мову з зазначенням: «NON OFFICIAL TRANSLATION» (а.с.71-72) та української мовою з зазначенням: «Не офіційний переклад» (а.с.73-74). Виконавцем зазначених перекладів є ОСОБА_4 .

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право» №2709-IV від 23 червня 2005 року, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

22.12.2003 року для України набула чинності Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року (далі - Конвенція).

При застосуванні Конвенції виконується процедура проставлення апостиля на офіційних документах компетентними органами для представлення їх на території держав учасниць Конвенції. Апостиль це спеціальний штам у формі квадрата, довжина сторін якого дорівнює щонайменше 9 сантиметрам, який засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписувала документ, і автентичність відбитку печатки або штампа, яким скріплено документ. В Україні розмір спеціального штампу апостилю встановлено 10х10.

Відповідно до вимог ст.4 Конвенції, апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріплюється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак, апостиль може бути складений офіційною мовою оригіналу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок «Apostille» (Convention de la Haye du 5 october 1961) повинен бути викладений французькою мовою.

Судом також встановлено, що Італія є учасником Конвенції, а тому офіційні документи цієї країни не потребують консульської легалізації, достатнім є лише проставлення апостилю.

Таким чином, суд доходить до висновку, що документи, використані відповідачем для призначення та проведення перевірки, у тому числі лист митної агенції Італії, жодним чином не легалізований (відсутній апостиль), що унеможливлює підтвердження автентичності такого документа на предмет ідентифікації органу, що його видав та посадової особи, яка його підписала.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 02 липня 2019 року по справі №821/2067/17 зазначив, що порушення відповідачем порядку проведення перевірки, що виразилось у призначенні перевірки на підставі документа органа іноземної держави, не перекладеного українською мовою та не легалізованого в установлений законом спосіб, та обґрунтування висновків перевірки на підставі документів, також отриманих від органа іноземної держави, не перекладених українською мовою та не легалізованих в установлений законом спосіб, призвело до незаконності як самої перевірки, так і її наслідків.

Надані податковим органом документи складені іноземною мовою на підтвердження правомірності висновків акту перевірки щодо порушення позивачем норм законодавства не є допустимими, достовірними та належними, оскільки такі не перекладені українською мовою та не легалізовані в установлений законом спосіб, а відтак не можуть бути підставою для висновку про порушення позивачем митних правил.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт порушення ПП «ХАНУМ ЛТД» вимог податкового законодавства в частині заниження податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги приватного підприємства «ХАНУМ ЛТД» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.07.2019 року № та № підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ПП «ХАНУМ ЛТД» у загальній сумі 1921,00 грн., сплачені згідно квитанції №145-101D/1 від 13.08.2019 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «ХАНУМ ЛТД» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.07.2019 року № та № - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.07.2019 року № та №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області () на користь приватного підприємства «ХАНУМ ЛТД» () суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. (тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повне рішення суду складено та підписано суддею 03.10.2019 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.