Справа № 480/1695/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 р. Справа № 480/1695/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Гуцала М.І. , Бенедик А.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 (головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах) по справі № 480/1695/19

за позовом Громадського об`єднання "Професійна асоціація фахівців фармації Сумської області"

до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Сумській області

про визнання відмови протиправною,зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2019, Громадське об`єднання «Професійна асоціація фахівців фармації Сумської області» (далі позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Сумській області (далі відповідач), в якій просив суд визнати протиправною відмову відповідача у наданні копій документів за запитом позивача про надання публічної інформації від 28.03.2019 № 30 та зобов`язати відповідача надати копії документів, зазначені у запиті позивача від 28.03.2019 № 30.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправною відмову відповідача у наданні публічної інформації в частині надання копій документів за запитом позивача від 28.03.2019 № 30.

Зобов`язано відповідача надати позивачу публічну інформацію в частині надання копій документів відповідно до запиту від 28.03.2019 № 30.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення правового спору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 28.03.2019 позивач звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації, в якому просив надати перелік аптек та структурних підрозділів, які отримали ліцензію на роздрібну реалізацію медикаментів та лікарських засобів на території м. Суми та Сумської області за період з 01.01.2019 по 28.03.2019 у вигляді таблиці із зазначенням назви суб`єкта господарювання, адреси аптеки (структурного підрозділу), коду ЄРДПОУ та юридичної адреси суб`єкта господарювання, дати отримання ліцензії або дати підпису відповідачем актів перевірки додержання ліцензійних умов по цим суб`єктам підприємницької діяльності для отримання ліцензії по кожному суб`єкту окремо; копії актів перевірок додержання ліцензійних умов по цим суб`єктам підприємницької діяльності.

Листом відповідача від 08.04.2019 № ЗПІ-ЮР-1 (а.с. 15) запит задоволено частково, відмовлено у наданні копій актів перевірок, вказано, що надання актів може бути лише за рішенням суду.

31.05.2019, в доповнення до листа від 08.04.2019, відповідачем була надана відповідь позивачу (а.с. 47), в якій повідомлено, що відповідач не є розпорядником запитуваної інформації в частині актів перевірки наявності матеріально-технічної бази, кваліфікованого персоналу, необхідного для провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, оскільки ці акти передані для долучення до матеріалів ліцензійних справ. Крім того, в листі вказано, що акти перевірок аптечних закладів, які отримали ліцензію на території м. Суми та Сумської області за період з 01.01.2019 по 28.03.2019 передані до Держлікслужби.

Суд першої інстанції, під час розгляду справи, дійшов до висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у наданні публічної інформації та вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати копії документів, зазначені у запиті.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправної відмови відповідача у наданні публічної інформації позивачу та не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача надати публічну інформацію позивачу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно з ст.ст. 5, 7 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частинами 1, 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

За змістом ч. 1, 3-4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис.

Встановлений вищевказаною статтею перелік підстав для відмови в задоволенні запиту на інформацію є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2015 № 647 (далі Положення № 647) передбачено, Державна служба України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сферах контролю якості та безпеки лікарських засобів, у тому числі медичних імунобіологічних препаратів, медичної техніки і виробів медичного призначення, та обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу.

Згідно з п. 4 Положення № 647 Держлікслужба відповідно до покладених на неї завдань:

узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до її компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому порядку подає їх Міністрові охорони здоров`я;

розробляє проекти державних цільових програм з питань здійснення контролю якості лікарських засобів і медичних виробів та здійснення контролю у сферах обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу, бере участь у забезпеченні виконання таких програм;

проводить галузеву атестацію лабораторій із здійснення контролю якості лікарських засобів;

проводить атестацію провізорів і фармацевтів;

формує та веде Реєстр осіб, відповідальних за введення в обіг медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro;

видає суб`єктам господарювання ліцензії на виробництво лікарських засобів, імпорт таких засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), оптову та роздрібну торгівлю лікарськими засобами;

формує і веде ліцензійний реєстр видів господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), оптової та роздрібної торгівлі лікарських засобів та забезпечує передачу відомостей до Єдиного ліцензійного реєстру;

відбирає в установленому порядку зразки лікарських засобів і медичних виробів для перевірки їх якості;

здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства щодо забезпечення якості та безпеки лікарських засобів і медичних виробів на всіх етапах обігу, у тому числі правил здійснення належних практик (виробничої, дистриб`юторської, зберігання, аптечної);

здійснює контроль за дотриманням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами;

здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності;

здійснює державний контроль за ввезенням на митну територію України лікарських засобів;

складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення у передбачених законом випадках;

надає обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень стандартів і технічних умов, фармакопейних статей і технологічних регламентів, а також про усунення порушень під час виробництва, зберігання, транспортування та реалізації лікарських засобів;

приймає в установленому порядку рішення про вилучення з обігу та заборону (зупинення) виробництва, реалізації та застосування лікарських засобів і медичних виробів, що не відповідають вимогам, визначеним нормативно-правовими актами, а також тих, що ввозяться на територію України та вивозяться з території України з порушенням установленого законодавством порядку;

видає суб`єктам господарювання ліцензії на провадження господарської діяльності з культивування рослин, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та з розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізації (відпуску), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до зазначеного Переліку;

здійснює контроль за дотриманням суб`єктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів;

приймає в установленому порядку рішення про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з культивування рослин, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та з розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізації (відпуску), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання та знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до зазначеного Переліку;

видає суб`єктам господарювання дозволи на право ввезення (вивезення) та на право транзиту через територію України наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів;

проводить щорічні розрахунки та попередньо визначає потребу України в наркотичних засобах, психотропних речовинах;

готує пропозиції щодо визначення квот, у межах яких здійснюється обіг наркотичних засобів, психотропних речовин;

здійснює обстеження складських, торговельних та інших приміщень, що перебувають у користуванні юридичної особи та які використовуються у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів;

вживає відповідних заходів до усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів;

взаємодіє з правоохоронними органами, громадянами, громадськими та міжнародними організаціями у сфері протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів;

здійснює згідно з міжнародними договорами України взаємодію та обмін інформацією з відповідними міжнародними організаціями з питань здійснення контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а саме:

інформує відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, компетентні органи інших держав про вивезення з території України або транзит через територію України наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також повідомляє про виконання таких операцій Міжнародному комітетові з контролю за наркотиками ООН;

забезпечує інформування громадськості з питань здійснення контролю за введенням в обіг медичних виробів та обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів;

організовує розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Держлікслужби, її територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління;

здійснює інші повноваження, визначені законом.

Пунктом 7 Положення № 647 Держлікслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Сумській області, затвердженого наказом голови Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 17.02.2017 № 187 (далі Положення № 187) (а.с. 35-42), Державна служба з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Сумській області (далі Служба) є територіальним органом Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, безпосередньо їй підпорядковується.

Згідно з п. 3 Положення № 187 завданням Служби є реалізація повноважень Держлікслужби на території Сумської області.

Підпунктом 4.3 п. 4 Положення № 187 визначено, що Служба відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог законодавства щодо: якості та безпеки лікарських засобів, у тому числі тих, що містять наркотичні засоби, психотропні речовини та їх прекурсори, отруйні та сильнодіючі засоби, медичних імунобіологічних препаратів на всіх етапах обігу; порядку відпуску лікарських засобів з аптечних закладів; виконання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами.

Підпунктом 4.12 п. 4 Положення № 187 визначено, що Служба відповідно до покладених на неї завдань здійснює передліцензійну перевірку суб`єктів господарювання з метою встановлення їх фактичної наявності за адресою місця провадження діяльності, наявності матеріально-технічної бази, кваліфікації персоналу, умов щодо контролю за якістю лікарських засобів, що вироблятимуться відповідно до встановленого порядку.

Отже, позивач у порядку, визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації» є запитувачем інформації та наділений правом одержувати публічну інформацію, яка знаходиться у володінні відповідних розпорядників, а відповідач по справі - розпорядником інформації, а відтак, повинен нести обов`язки щодо її надання.

Підставою для відмови у наданні публічної інформації позивачу стало посилання відповідача на те, що згідно ч. 7 ст. 17 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» витребування документів з ліцензійних справ здійснюється на підставі судового рішення.

В порушення ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у листі від 08.04.2019 № ЗПІ-ЮР-1 (а.с. 15) не наведено мотивованої підстави для відмови у задоволенні запиту на інформацію та не вказано порядку оскарження такої відмови.

За матеріалами справи, в доповнення до листа від 08.04.2019, відповідачем була надана відповідь позивачу (а.с. 47), в якій повідомлено, що відповідач не є розпорядником запитуваної інформації в частині актів перевірки наявності матеріально-технічної бази, кваліфікованого персоналу, необхідного для провадження господарської діяльності з роздрібної торгівлі лікарськими засобами, оскільки ці акти передані для долучення до матеріалів ліцензійних справ.

При цьому, матеріали справи не містять доказів направлення запиту позивача належному розпоряднику, як вважає відповідач, з одночасним повідомленням про це запитувача.

Вищенаведене свідчить про очевидну необґрунтованість відмови та, відповідно, її протиправність.

У своїй апеляційній скарзі та відзиві на позовну заяву, відповідач посилається на наявність у інформації, яка запитується статусу службова інформація, як на підставу для обмеження доступу до неї відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Колегія суддів зауважує на тому, що відповідь-відмова відповідача не містить таких посилань, а відзив на позовну заяву та апеляційна скарга - пояснень з цього приводу.

Крім цього, апеляційна скарга відповідача не вказує на правову позицію про належне виконання відповідачем вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», під час надання відповіді на запит, тільки посилається на вимоги Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Колегія суддів вважає правильною надану судом першої інстанції оцінку доказів у справі, та зроблений висновок про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів правомірності відмови відповідача у наданні публічної інформації позивачу на запит.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Статтею 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 цього Закону до службової може належати, зокрема інформація, що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений (ч. 7 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Разом з тим, відповідачем не надано та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що копії актів перевірок, як вид службової інформації, є внутрівідомчою службовою кореспонденцією, доповідними записками, рекомендаціями, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; або, що інформація включена до переліку відомостей, які становлять службову інформацію: або факту того, що запитуваній інформації присвоєно гриф "для службового користування". Окрім того, жодної вказівки на те, яким чином обмежено доступ до запитуваної інформації у відповіді на запит не зазначено.

У разі, якщо інформація має статус обмеженого доступу - дотримуватись обов`язкових законодавчо встановлених умов: поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - поширювати таку інформацію лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини та з урахуванням вимог частини другої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У разі визнання певної інформації з обмеженим доступом - надати запитувачу інформацію обґрунтовану та мотивовану відмову про неможливість її надання або відповідь про надання її частково.

При цьому обов`язковою умовою, у разі відмови в задоволені запиту є наведення обґрунтованих підстав такої відмови. У разі неправомірної відмови - суд може визнати такі дії протиправними та зобов`язати її надати.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Неправомірними діями відповідача у даному спорі є саме ненадання обґрунтованої відповіді за запит про отримання публічної інформації.

Натомість, у суду відсутні повноваження та компетенція задовольнити позовні вимоги шляхом визнання неправомірною відмови у наданні копій документів за запитом про надання публічної інформації від 28.03.2019 № 30 та зобов`язати надати копії документів, оскільки така інформація знаходиться у відповідача, як розпорядника, яка в силу закону може підпадати під заборону її оприлюднення, і в такому випадку ненадання її запитувачу інформації є правомірною.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та визнання протиправними дії відповідача по ненаданню обґрунтованої відповіді на запит від 28.03.2019 № 30.

Також, враховуючи протиправність оскаржуваних дій, колегія суддів дійшла до висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача від 28.03.2019 № 30 і надати на нього обґрунтовану відповідь, з урахуванням висновків суду по даній справі.

Разом з тим, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про розгляд справи за присутності представника відповідача.

Частиною 2 ст. 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні. Відповідач просить суд апеляційної інстанції розглядати справу в присутності його представника.

З огляду достатності матеріалів справи для вирішення справи, колегія суддів вважає можливим відмовити у задоволенні такого клопотання.

В силу приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів, вважає можливим здійснити апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, зокрема, норми ст. 5 КАС України, тому судове рішення підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Сумській області - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 скасувати в частині зобов`язання Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Сумській області надати Громадському об`єднанню «Професійна асоціація фахівців фармації Сумської області» публічну інформацію щодо надання копій документів відповідно до запиту від 28.03.2019 № 30, з прийняттям в цій частині нового судового рішення, яким зобов`язати Державну службу України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Сумській області повторно розглянути запит Громадського об`єднання «Професійна асоціація фахівців фармації Сумської області» від 28.03.2019 № 30 та надати на нього обґрунтовану відповідь, з урахуванням висновків суду по даній справі.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді М.І. Гуцал А.П. Бенедик