Справа № 540/439/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/439/19
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусик А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року, ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні, повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 квітня 2019 року, по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними та скасувати рішення Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про коригування митної вартості товарів № UA508000/2019/000015/2 від 08.02.2019 р. та картку відмови № UA508030/2019/00023 від 08.02.2019 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості №UА508000/2019/000015/2 від 08.02.2019 р. та картку відмови № UА508030/2019/00023 від 08.02.2019 р. позивач вважає протиправними, оскільки вони прийняті з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності та верховенства права. Зазначає, що митний орган неправомірно відмовив у визнанні задекларованої митної вартості товару за основним методом, безпідставно визначив митну вартість за резервним методом та прийняв оскаржуване рішення, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також обєктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані митним органом, а посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та відсутність в останніх відомостях, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, є надуманими. Також вважає, що документи ним подані в обсязі, достатньому для визначення відповідачем митної вартості задекларованого товару, оскільки містять усю необхідну інформацію, про вартість товару, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що як видно з Картки відмови в прийнятті митної декларації № UA508030/2019/00023 від 08.02.2019 та самої митної декларації касовий чи товарний чек або інший документ, який визначає вартість товару - автомобіля- декларантом (позивачем у справі) при декларуванні ввезеного ним автомобіля працівнику митниці надано не було. Відповідач вказує, що суд при постановленні оскаржуваного рішення взагалі не взяв до уваги вимоги розділу 12 «Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами» та Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України від 17.11.2005 № 1118 та проігнорував факт ненадання позивачем при митному оформленні за ціною договору необхідного переліку документів, чим порушив зазначені вимоги МК України при постановленні рішення. По результатам аналізу рівня заявленої митної вартості вищезазначеного транспортного засобу з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, інформація про які наявна в ПІК ЄАІС ДФС було виявлено не відповідність заявленого рівня митної вартості до інформації, яка є в розпорядженні митниці. За допомогою системи оцінки транспортних засобів «SchwackeNet» митним органом було отримано звіт про оцінку транспортного засобу марка - AUDI, модель - А6, ідентифікаційний номер (VIN) WAUZZZ4G3DN107039, календарний рік виготовлення 2013. Згідно отриманої оцінки від 08.02.2019 №198695/29072672 вартість даного транспортного засобу складає 13350 EUR. При цьому до уваги бралась інформація щодо базової та додаткової комплектації автомобіля, його технічні характеристики, термін експлуатації та пробіг. Виходячи з вищевикладеного, заявлену декларантом митну вартість товару не можна було визнати у зв'язку з тим, що документи надані для підтвердження митної вартості не містили усіх необхідних даних та не усі відомості та розрахунки були підтверджені. Крім того, декларантом неподані усі необхідні документи, а саме: не надано банківських платіжних документів, що стосуються товару, та які б містили реквізити для його ідентифікації.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що апеляційна скарга Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі є формальною, такою, що не містить в собі посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому є такою, що не підлягає задоволенню. Позивач вказує, що законодавець не встановлює імперативної вимоги, щодо подання декларантом саме банківського документу з оплати вартості автомобіля, а вказує на можливість подання інших платіжних (бухгалтерських) документів, з яких вбачається вартість товару та його можливо ідентифікувати. На підтвердження заявленої митної вартості позивач надав ряд документів серед яких був договір купівлі-продажу, що відповідає вимогам п. З ч.2 ст. 53 МК України, що також встановлено рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 у справі № 540/2445/18. Також, позивач вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивачем разом із договором купівлі-продажу було подано тимчасове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на імя позивача. Розрахунок через фінансову установу не здійснювався, а відтак не існує будь-яких банківських платіжних документів, на необхідності подання яких наполягав відповідач. Судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідач під час письмових консультацій не вимагав від позивача надання перекладу та відсутність перекладу будь-яких документів не було підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Позивач зазначає, що зі змісту оскаржуваних рішення та картки відмови вбачається, що ненадання перекладів всіх документів не було підставою для їх прийняття. У даному випадку автотоварознавча експертиза чи експертне дослідження відповідачем не здійснювалася. Відповідачем не наведено достатніх підстав правомірності проведеного розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування технічного стану транспортного засобу, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

01 жовтня 2019 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, в якому зазначено, що 02.10.2019 р. він приймає участь в багатьох інших справах, а тому просив відкласти слухання справи на іншу дату та ухвалити рішення про здійснення у даній справі дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції.

Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання про відкладення слухання справи, оскільки заявником не надано доказів неможливості прибуття в судове засідання та зайнятість у розгляді інших судових справ.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з меж апеляційного перегляду, визначеного ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.10.2018 р. Митницею ДФС у Херсонській області, Автономній ОСОБА_4 Крим та м. Севастополі при перетині митного поста, ОСОБА_2 була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА508030/2018/00055 (митна декларація № UА508030/2018/006574).

У картці відмови в обгрунтування підстави відмови відповідач посилався на порушення вимог ч.3 ст.335, ст. 336 МК України, а саме, порушення Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів від 17.11.2005 №1118, яке виразилось в тому, що позивач при переміщенні через митний кордон не надав нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу автомобіля.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернувся до суду.

Судом також встановлено, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 р. у справі № 540/2445/18 адміністративний позов задовольнив повністю, визнав протиправним та скасував рішення митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній ОСОБА_4 Крим та м. Севастополі від 29.10.2018 р. №UА508030/2018/00055 - картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Суд мотивуючи своє рішення зазначив, що зі змісту Консульської довідки № RК 451 SЕ Аrutук, виданої почесним консулом Федеративної ОСОБА_4 Кифаком для предявлення українським офіційним установам, транспортний засіб марки Аudi А6 Аvant з німецьким тимчасовим (транзитним) номерним знаком В - 040302 був тимчасово зареєстрований до 19.10.2018 року на громадянина України пана ОСОБА_2. Наданий в консульство договір купівлі - продажу приймається відповідною німецькою установою з питань реєстрації транспортних засобів без нотаріального засвідчення. Підтверджені відповідність оригіналам наданих тимчасового технічного талону та технічного паспорту на зазначений транспортний засіб.

08.02.2019 року позивач вдруге звернувся до Митниці ДФС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі для здійснення митного оформлення товару автомобіль легковий, бувший у користуванні. Марка - АUDІ, модель - А6, ідентифікаційний номер (VIN) WAUZZZ4G3DN107039, календарний рік виготовлення 2013 у режимі імпорт подано митну декларацію №UА508030/2019/000735/

Для підтвердження правильності визначення митної вартості декларантом було подано документи відповідно до вимог частини 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

- Рахунок-фактура (інвойс) - б/н від 14.10.2018;

-ОСОБА_1 про проведення огляду (переогляду) транспортного засобу № UА 20903/2018/59827 від 20.10.2018;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № В-S-2-288/18-00487 від 15.10.2018;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЕD678373;

- Калькуляція транспортних витрат б/н від 29.10.2018;

-Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціальною експертною установою №76 від 29.10.2018;

- Висновок експертного автотоварознавчого дослідження про походження товару №АВз-474 від 22.10.2018;

- Паспорт громадянина України;

- Висновок ХНДЕКЦ №22/6541/7701 від 24.10.2018;

- Копія митної декларації країни відправлення №18РL402010Е 1001770 від 19.10.2018;

-Сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу № UА.008.36922-18 від 22.10.2018.

- Консульська довідка № RК 451 SЕ Аrutук від 21.11.2018.

Декларанту митним органом запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, на виконання п. 2 статті 368 та відповідно до статті 53 Митного кодексу України. Також повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. Також зазначено що, якщо оригінали документів складені іншою мовою, відповідно до статті 254 МКУ необхідно надати переклад цих документів на українську мову.

У відповідь на звернення щодо надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару, декларантом повідомлено наступне: 1) транспортні (перевізні) документи відсутні у звязку з переміщенням автомобіля своїм ходом. Для підтвердження вартості перевезення авто надано калькуляцію витрат №б/н від 29.10.2018; 2) інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - відсутні; 3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та які містять реквізити, необхідні для його ідентифікації-відсутні; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів надано висновок № 76 від 29.10.2018р. Інших додаткових документів надано не буде у звязку із їх відсутністю.

За результатами розгляду поданих документів відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA508030/2019/00023 від 08.02.2019 р. та рішення про коригування митної вартості товару від 08.02.2019 року №UA508000/2019/000015/2.

У рішенні про коригування митної вартості відповідач зазначив наступне: …Заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв'язку з тим, що документи, надані для підтвердження митної вартості не містять усіх необхідних даних та не усі відомості та розрахунки підтверджені. Отже, декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Також, декларантом неподані усі необхідні документи, а саме: не надано банківських платіжних документів, що стосуються товару, та які б містили реквізити для його ідентифікації. Надана до митного оформлення калькуляція щодо витрат на транспортування та страхування не має документального підтвердження числових значень складових митної вартості. Серед поданих для підтвердження митної вартості документів наявний висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією відповідно до якого, станом на день декларування, вартість товару є вищою ніж заявлена до митного оформлення. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією не може бути використаний для підтвердження вартості товару і свідчить про можливе заниження вартості товару при декларуванні. Також надана копія митної декларації країни відправлення не має перекладу, тому не може бути взята до уваги.

За допомогою Системи оцінки транспортних засобів SchwacheNet митним органом було здійснено оцінку транспортного засобу АUDІ А6, ідентифікаційний номер - WAUZZZ4G3DN107039. Згідно отриманої оцінки від 08.02.2019 №198695/29072672 вартість даного транспортного засобу складає 13350 EUR. При цьому до уваги береться інформація щодо базової та додаткової комплектації автомобіля, його технічні характеристики, термін експлуатації та пробіг. Таким чином, митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі наявної у митного органу інформації, зважаючи на звіт про оцінку ТЗ від 08.02.2019 №198695/29072672. Рівень митної вартості складає 13450 EUR /шт. (13350 EUR - вартість ТЗ плюс 70 EUR - витрати на транспортування плюс 30 EUR - витрати на страхування). Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів;- за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів;- на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості;- на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Відповідно до рішення № UA508000/2019/000015/2 розрахована декларантом митна вартість товару складає 7100,00 EUR, натомість скоригована митним органом вартість 13450,00 EUR, тобто на 6350 EUR більше, ніж задекларовано позивачем, що у гривневому еквіваленті на день коригування складало 194183,00 грн. Внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, позивач додатково сплатив до бюджету платежі на загальну суму 62236,91 грн. ( ПДВ 42787,87 грн., Мито 19449,04 грн.).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення від 08.02.2019 року № UA508000/2019/000015/2 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA508030/2019/00023 від 08.02.2019 р. і наявності підстав для їх скасування, а відтак дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст.51 МК України - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, повязані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобовязаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів та зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо миша вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього метолу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобовязаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з ч.1,ч.2, ч.3 ст. 334 МК України органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобовязані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю та/або митного оформлення, не потребують додаткового підтвердження.

Відповідно до ч.3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: 1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; 3) транспортні (перевізні) документи; 4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; 5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у звязку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); 7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; 8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; 9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; 10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом: 1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; 2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян); 3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; 4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств; 5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на органи доходів і зборів; 6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем; 7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UА508000/2019/000015/2 від 08.02.2019 р. відповідачем зазначено, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи надані для підтвердження митної вартості не містять усіх необхідних даних та не усі відомості та розрахунки підтверджені. Отже, декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Також, декларантом неподані усі необхідні документи, а саме: не надано банківських платіжних документів, що стосуються товару, та які б містили реквізити для його ідентифікації. Надана до митного оформлення калькуляція щодо витрат на транспортування страхування не має документального підтвердження числових значень складових митної вартості. Серед поданих для підтвердження митної вартості документів наявний висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією відповідно до якого, станом на день декларування, вартість товару є вищою ніж заявлена до митного оформлення. Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією не може бути використаний для підтвердження вартості товару і свідчить про можливе заниження вартості товару при декларування. Також надана копія митної декларації країни відправлення не має перекладу, тому не може бути взята до уваги. За допомогою Системи оцінки транспортних засобів SchwacheNet митним органом було здійснено оцінку транспортного засобу АUDІ А6, ідентифікаційний номер - WAUZZZ4G3DN107039. Згідно отриманої оцінки від 08.02.2019 №198695/29072672 вартість даного транспортного засобу складає 13350 EUR. При цьому до уваги береться інформація щодо базової та додаткової комплектації автомобіля, його технічні характеристики, термін експлуатації та пробіг. Таким чином, митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі наявної у митного органу інформації, зважаючи на звіт про оцінку ТЗ від 08.02.2019 №198695/29072672. Рівень митної вартості складає 13450 EUR /шт. (13350 EUR - вартість ТЗ плюс 70 EUR - витрати на транспортування плюс 30 EUR - витрати на страхування). Попередні методи не застосовуються з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів;- за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів;- на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості;- на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані митна декларація країни експорту, документи, що містять відомості про вартість страхування, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Позивачем надані всі документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України, крім тих, що підтверджують оплату декларантом вартості страхування та перевезення товару.

Підставами для витребування відповідачем додаткових документів у зв'язку із сумнівами щодо заявленої позивачем митної вартості товару, крім іншого, полягали у відсутності документів щодо страхування ввезеного Товариством товару та вартості перевезення.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Відповідно до п. 2 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118 (далі Правила № 1118), документи, що підтверджують право власності на ТЗ: а) придбані (отримані) у громадян чи підприємств - засвідчені нотаріально в країні придбання або в консульських установах чи в посольствах України договори купівлі-продажу, міни чи дарування тощо; б) придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна ТЗ, його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім'я, по батькові особи, якій продано ТЗ; в) технічні паспорти, технічні талони, сервісні книжки, реєстраційні свідоцтва та інші документи на ТЗ, видані вповноваженими органами країни придбання, із зазначенням власника ТЗ або відміткою про зняття ТЗ з обліку.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.10.2018 року між Шутце Енді, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Продавець) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Покупець) укладений договір купівлі-продажу старого транспортного засобу в м. Йессен про продаж транспортного засобу марки Audi, модель A6, кузов №WAUZZZ4G3DN107039 (а.с. 45-46).

Зі змісту Консульської довідки № RK 451 SE Arutyk, виданої почесним консулом Федеративної ОСОБА_4 ОСОБА_5 Кифак для предявлення українським офіційним установам, транспортний засіб марки Audi A6 Avant з німецьким тимчасовим (транзитним) номерним знаком В-040302 (ідентифікаційний номер кузова: WAUZZZ4G3DN107039) був тимчасово зареєстрований до 19.10.2018 року на громадянина України пана ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОСОБА_1. Наданий в консульство договір купівлі-продажу приймається відповідною німецькою установою з питань реєстрації транспортних засобів без нотаріального засвідчення. Виходячи з цього, заначений транспортний засіб було тимчасово зареєстровано в ОСОБА_5 з метою подальшого вивезення за її межі. Тимчасовий технічний талон та технічний паспорт на вищезазначений транспортний засіб були надані в оригіналі Почесному консулу ФРН в Одесі. Цим підтверджується справжніжність зазначених документів (а.с. 50).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність та надання відповідачу довідки консульської установи, якою засвідчено договір купівлі-продажу від 14.10.2018 року б/н транспортного засобу марки Audi A6 Avant свідчить про дотримання позивачем вимог п. 2 Розділу І Правил 1118.

Аналогічні обставини встановлені рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.02.2019р. у справі № 540/2445/18 за позовом ОСОБА_2 до митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній ОСОБА_4 Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення, яким позов задоволено та скасоване рішення від 29.10.2018 року № UA508030/2018/00055 про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та зобов'язати відповідача здійснити митне оформлення пропуску товару через митний кордон України, який зазначений в митній декларації від 29.10.2018 року.

Тобто ціна товару встановлена у договорі купівлі-продажу, наданому митниці та визнаному консульською установою Федеративної ОСОБА_4 ОСОБА_5, про що свідчить довідка № RK 451 SE Arutyk.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта в апеляційній скарзі про неможливість прийняття зазначеної у договорі ціни без банківських документів про сплату коштів, оскільки сам факт сплати не впливає на ціну товару, вказану у договорі, відтак не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про необхідність застосування при митному оформленні автомобіля марки Audi, модель A6, кузов №WAUZZZ4G3DN107039 розрахунку ціни цього транспортного засобу, зробленого за допомогою Системи оцінки транспортних засобів SchwacheNet (заочного розрахунку лише за параметрами транспортного засобу), оскільки застосування даної системи не передбачене митним законодавством, крім того відповідачем не надані документи щодо її офіційного впровадження для визначення митної вартості автомобілів на території України.

Судом встановлено, що для підтвердження заявленої митної вартості позивач також надав митному органу звіт № 76, зроблений СПД ФОП ОСОБА_6 (свідоцтво про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів від 20.03.2008р. № 6336 із правом оцінки транспортних засобів, сертифікат субєкта оціночної діяльності від 24.03.2017р. № 246/17, дійсне до 24.03.2020р.), відповідно до якого вартість транспортного засобу станом на 29.10.2018р. складає 224461,41 грн. (а.с. 29-33).

Відповідно до офіційного курсу Нацбанку України станом на 29.10.2018р. курс EUR становив 32,067 грн. Тобто вартість автомобіля марки Audi, модель A6, кузов №WAUZZZ4G3DN107039 станом на 29.10.2018р. становила 6999,76 EUR (224461,41 / 32,067).

За таких обставин, вірним є визначення позивачем ціни товару, що переміщується через митний кордон у сумі 7000,0 EUR.

Вартість витрат на транспортування 70,0 EUR та страхування 30,0 EUR, зазначені позивачем у митній декларації, враховані відповідачем при коригуванні митної вартості товару без змін.

Слід зазначити, що з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Верховний Суд України у постанові від 30 червня 2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, водночас.

В ході розгляду справи ДФС не було обґрунтовано підстав, за наявності яких, поданих декларантом документів було недостатньо для визначення митної вартості за основним методом, тобто за ціною договору.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене у сукупності колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_7 є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м.Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.10.2019 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик