Справа № 623/1083/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 р.Справа № 623/1083/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Винииченко П.П., вул. Соборна, 52, м. Ізюм, Ізюмський, Харківська, 64309, повний текст складено 20.09.19 року по справі № 623/1083/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора відділу БДР УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Подкопай Миколи Володимировича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до Інспектора відділу БДР УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Подкопай Миколи Володимировича, в якому просила суд:

- визнати дії Інспектора відділу БДР УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Подкопай Миколи Володимировича протиправними;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 393917 від 12.02.2019 року;

- закрити провадждення у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 10 березня 2019 року отримала постанову про накладення на неї адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, у розмірі 510 грн, оскільки позивачем не було погоджено з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортними засобами загального користування. На підставі цього інспектор відділу БДР виніс постанову серії НК № 393917 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З винесеною постановою позивач не згодна, оскільки Правил дорожнього руху не порушувала. Вважає, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КУпАП, є протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки повноваження здійснення державного контролю на автомобільному транспорті віднесені виключно до Укртрансбезпеки, її територіальних органів, а відношенні позивача, як перевізника була проведене перевірка Укртрансбезпеки і санкцій не застосовано.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.09.2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора відділу БДР УПП в Харківській області ст. лейтенанта поліції Подкопай Миколи Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначала, що відповідно до статті 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 № 278 затверджено Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 р. За № 408/17703) та цей Порядок встановлює вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедуру розроблення, погодження та затвердження таких паспортів.

Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту не містить вимог щодо обов`язкового погодження перевізниками паспорта маршруту в ДАІ (Національній поліції).

Згідно статті 52-3 Закону України "Про дорожній рух" до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно маршрутів руху пасажирського транспорту.

Враховуючи невизначеність щодо погодження паспорту маршруту з Національною поліцією позивач звернулась листом від 14.08.2019 року до Міністерства інфраструктури України щодо надання роз`яснень стосовно погодження паспорту маршруту автобусного маршруту регулярних перевезень.

Листом від 09.09.2019 року вих. №10002/25/10-19 Міністерство інфраструктури України надало такі роз`яснення:

"Відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, передбачена частиною 2 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення та тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поняття "маршруту руху" відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт" є складовою письмового договору, що укладається при здійснені виключно нерегулярних пасажирських перевезень. До здійснення регулярних перевезень поняття "маршруту руху" не застосовується."

Тобто, на думку позивача, частиною 2 статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення взагалі непередбачена відповідальність за порушення при здійсненні регулярних пасажирських перевезень, у зв`язку із тим, що поняття "маршруту руху" до здійснення регулярних перевезень не застосовується.

Також листом від 09.09.2019 року вих. №10002/25/10-19 Міністерство інфраструктури України надало такі роз`яснення: "Пунктом 2.1. Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту визначено складові паспорту маршруту, серед яких "маршрут руху" також відсутній.

Враховуючи викладене, та беручі до уваги, що законодавством не встановлено, що Національна поліція України є правонаступником Державтоінспекції МВС України, паспорт діючого автобусного маршруту регулярних перевезень розробляється і затверджується перевізником. При цьому, позивач вважає, що законодавством не встановлено порядку погодження в підрозділах Національної поліції паспортів автобусних маршрутів та схем автобусних маршрутів, а також не встановлено і обов`язку перевізнику чи організатору перевезень погоджувати паспорти маршрутів в Національній поліції України."

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 12.02.2019 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 393917 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 140 КУпАП та накладено штраф у сумі 510 грн. за здійснення пасажирських перевезень за встановленим маршрутом руху № 5 «Міський ПК -Хлібозавод» транспортним засобом загального користуван6ня без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, чим порушила вимоги п. 1.5 ПДР України та ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано суду документу, який би підтверджував узгодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції робіт, здійснення пасажирських перевезень за встановленим маршрутом руху № 5 «Міський ПК -Хлібозавод» транспортним засобом загального користування, відповідно до вимог ст. 52-3 ЗУ «Про дорожній рух».

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч.2 ст.140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.32.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, з уповноваженими підрозділами Національної поліції узгоджуються:

а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій;

б) умови та порядок руху колон у складі більш як п`яти механічних транспортних засобів;

в) порядок буксирування двох і більше транспортних засобів.

г) підпункт "г" пункту 32.1 виключено

З органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що у випадку, коли законодавчими актами передбачено відповідний порядок узгодження з органами Національної поліції окремої діяльності, зокрема, здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, особа, яка не здійснила таке погодження, притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.140 КУпАП.

Пунктом 2.12 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 травня 2010 року №278, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2010 року за №408/17703, передбачено, що паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) згідно з підпунктом 33 пункту 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.97 N 341, погоджується відповідним підрозділом Державтоінспекції: міського маршруту - підрозділом Державтоінспекції міста; приміського та міжміського маршруту - підрозділом Державтоінспекції області за місцезнаходженням перевізника.

Відповідно до п.1 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року №341, Державна автомобільна інспекція (Державтоінспекція) є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ України.

В той же час, нормами чинного законодавства не передбачено погодження з підрозділами Національної поліції схеми руху про здійсненні спеціальних регулярних перевезень.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що в листі від 09.09.2019 року вих. №10002/25/10-19 Міністерство інфраструктури України зазначило, що законодавством не встановлено порядку погодження в підрозділах Національної поліції паспортів автобусних маршрутів та схем автобусних маршрутів, а також не встановлено і обов`язку перевізнику чи організатору перевезень погоджувати паспорти маршрутів в Національній поліції України (а.с. 107 зворот).

Таким чином, висновок відповідача про порушення ОСОБА_1 п.32.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого нею вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.140 КУпАП, є безпідставним.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не виконано свій обов`язок, що полягав у підтвердженні правомірності та законності свого рішення, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 393917 від 12.02.2019 року.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 393917 від 12.02.2019 року винесена відповідачем за відсутності передбачених законодавством підстав, отже колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.09.2019 року по справі № 623/1083/19, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.09.2019 року по справі № 623/1083/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора відділу БДР УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Подкопай Миколи Володимировича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії Інспектора відділу БДР УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Подкопай Миколи Володимировича щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія НК № 393917 від 12.02.2019 року протиправними.

Скасувати постанову Інспектора відділу БДР УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Подкопай Миколи Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесену відносно ОСОБА_1 серія НК № 393917 від 12.02.2019 року та закрити провадждення у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 08.10.2019 року