Справа № 160/3575/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3575/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року (головуючий суддя - Конєва С.О.) про повернення позовної заяви в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни

про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни (далі - Відповідач), в якій просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відповідача про відкриття виконавчого провадження №58643737 від 18.03.2019 року (а.с. 4-8).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі №160/3575/19 позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови - повернуто позивачеві (а.с.43-44).

Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржила її в апеляційному порядку (а.с. 64-72).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно наявності підстав для залишення позовної заяви без руху у зв`язку з пропуском строку на звернення до суду з позовом у даній справі, оскільки Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом про оскарження постанови Відповідача про відкриття виконавчого провадження протягом десяти днів з моменту отримання спірної постанови.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивачем не усунуто недоліки адміністративного позову у спосіб зазначений в ухвалах суду від 24.04.2019 року, 07.05.2019 року та від 20.05.2019 року, тому позов ОСОБА_1 , у даному випадку, підлягає поверненню відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З аналізу вищенаведених норм випливає те, що позовна заява про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена учасником виконавчого провадження у десятиденний строк з дня, коли останній дізнався або повинен був дізнатись про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З матеріалів справи встановлено, що 15 квітня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову Відповідача про відкриття виконавчого провадження №58643737 від 18.03.2019 року (а.с. 4-8).

У вказаній позовній заяві зазначено про те, що постанову Відповідача про відкриття виконавчого провадження №58643737 від 18.03.2019 року отримано Позивачем 03 квітня 2019 року, тому саме з цієї дати починається відлік строку на оскарження спірної постанови.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 до позовної заяви не було додано жодного доказу на підтвердження доводів про отримання спірної постанови саме 03 квітня 2019 року, що, у свою чергу, свідчить про необґрунтованість доводів останньої про відсутність підстав для залишення судом першої інстанції позовної заяви без руху.

Ухвалою суду першої інстанції від 24 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано Позивача у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску (доказів отримання оспорюваної постанови саме 03.04.2019 року) у відповідності до вимог до вимог ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 2).

Вказана ухвала суду першої інстанції від 24 квітня 2019 року отримана Позивачем 25 квітня 2019 року (а.с. 10-11).

На виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху Позивачем 26.04.2019 року засобами поштового зв`язку надіслано заяву на усунення недоліків позовної заяви до якої додано копії поштового конверту із зазначенням на ньому про те, що таке поштове відправлення отримано 03.04.2019 року (а.с. 12-15).

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції стосовно того, що копія поштового конверту із зазначенням на ньому про те, що таке поштове відправлення отримано 03.04.2019 року не може бути належним доказом отримання Позивачем оспорюваної постанови 03.04.2019 року, оскільки з даного запису неможливо ідентифікувати ким саме його було зроблено.

Більш того, колегія суддів зазначає про те, що оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим поштовим відправленням, то відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» інформація про вручення такого відправлення зазначається на бланку повідомлення про вручення, а не на конверті, в якому міститься таке відправлення.

Ухвалою суду від 07 травня 2019 року зазначений позов вдруге залишено без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано Позивача у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням інших підстави для поновлення строку та доказів поважності причин його пропуску у відповідності до вимог до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 17).

Вказана ухвала суду першої інстанції від 07 травня 2019 року отримана Позивачем 07 травня 2019 року (а.с. 19).

17 травня 2019 року, на виконання вимог ухвали суду від 07 травня 2019 року, засобами електронного зв`язку Позивач надіслав до суду першої інстанції заяву про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 22-23).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у вказаній заяві про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 зазначила про те, що на виконання вимог суду першої інстанції остання звернулась до відділення зв`язку №25 ПАТ «Укрпошта» в м. Кривому Розі та до Центру поштового зв`язку №2 з метою отримання довідки про фактичну дату отримання поштового відправлення, в якому містилась спірна постанова, однак доказів такого звернення до відділення зв`язку №25 ПАТ «Укрпошта» в м. Кривому Розі та до Центру поштового зв`язку №2 до суду першої інстанції надано не було.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року було задоволено заяву Позивача та продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви і зобов`язано Позивача у десятиденний строк з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом із зазначенням інших підстави для поновлення строку та доказів поважності причин його пропуску у відповідності до вимог до вимог ч.1 ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 26).

Вказана ухвала суду першої інстанції від 20 травня 2019 року отримана Позивачем 20 травня 2019 року (а.с. 28).

На виконання вимог вказаної вище ухвали суду від 20 травня 2019 року, Позивач 30 травня 2019 року засобами електронного зв`язку надіслав на адресу суду заяву, у якій просив продовжити строк для усунення недоліків адміністративного позову до 27 червня 2019 року, посилаючись на те, що на виконання ухвали суду від 07 травня 2019 року позивачем 16 травня 2019 року направлено запит до Дніпропетровської дирекції ПАТ "Укрпошта" про надання довідки щодо фактичної дати отримання поштового відправлення зі штриховим кодовим ідентифікатором 970, за яким позивачем було отримано оспорювану постанову, який було отримано Дніпропетровською дирекцією ПАТ "Укрпошта" 27.05.2019 року. Позивач, також, зазначив про те, що на телефонне звернення до контакт-центру ПАТ "Укрпошта" йому було повідомлено про надання відповіді на вказаний запит протягом 30 днів, що значно перевищує встановлений десятиденний строк на усунення недоліків, який встановлено ухвалою суду першої інстанції від 20 травня 2019 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року у справі №160/3575/19 в задоволенні заяви Позивача про продовження строку для усунення недоліків адміністративного позову - відмовлено, позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови - повернуто позивачеві, з огляду на не усунення недоліків позовної заяви (а.с.43-44).

Колегією суддів встановлено, що до апеляційної скарги Позивачем додано відповідь ПАТ "Укрпошта" на запит останнього від 16 травня 2019 року, яка отримана ним 04 червня 2019 року, однак як зазначає сам Позивач до суду першої інстанції вказана відповідь направлена не була.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів бере до уваги і те, що матеріали справи не містять доказів наявності об`єктивних обставин, які перешкоджали Позивачу відразу після отримання вказаної відповіді від ПАТ "Укрпошта" направити її засобами електронного або поштового зв`язку до суду першої інстанції з метою усунення недоліків позовної заяви.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ч. 2 ст. 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсяг його процесуальних прав, встановлених законом.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що скільки заявником своєчасно не надано докази поважності причин пропуску строку (дати отримання спірної постанови Відповідача від 18.03.2019 року) та зважаючи на здійснення судом першої інстанції усіх можливих і залежних від нього дій з метою забезпечення реалізації особою наданого їй права на звернення до суду, беручи до уваги те, що позивач належним чином повідомлений про недоліки позовної заяви шляхом надіслання на його адресу копій ухвал про залишення позову без руху із зазначенням способу і строку їх усунення та ухвали про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, у позивача було достатньо часу для виконання вимог ухвали, а отже доводи заявника апеляційної скарги про прояв надмірного формалізму та порушення судом першої інстанції права позивача на звернення до суду є помилковими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване процесуальне рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги Позивача висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року по справі №160/3575/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова