Справа № 420/4757/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4757/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач або ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі по тексту - відповідач або ГУ ПФУ в Одеській області), в якому позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні (переведенні) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити всі виплати, що були мною отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.08.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., врахувавши всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» пенсії по інвалідності.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

01 серпня 2019 року позивач звернувся до Саратського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управлінця Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення/перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу», надавши разом із заявою про призначення/перерахунок пенсії довідки №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та №17448/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, видані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 було отримано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №18 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №442/03-20 від 08.08.2019 року про відмову в переведені на пенсію по інвалідності за Законом України «Про державну службу», в якому Відділ з питань призначення та перерахунку пенсій №18 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, пославшись на положення пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №889-VIII від 10.12.2015 року «Про державну службу», повідомило позивача про відмову у призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу».

Позивач зазначає, що протягом періоду з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, неодноразово звільнявся з роботи у зв`язку із захворюванням, про що свідчать листки непрацездатності, що пред`являлися ОСОБА_1 після закінчення лікування до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області та Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області, у зв`язку з чим позивач не погоджується з відмовою відділу з питань призначення та перерахунку пенсій №18 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу», вважає її незаконною та необґрунтованою.

Процесуальні дії

Ухвалою судді від 13 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 09 вересня 2019 року.

09 вересня 2019 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (вхід. №31483/19 від 03.09.2019 року) та відзив на позовну заяву (вхід. №31317/19 від 02.09.2019 року).

Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог (вхід. №31290/19 від 02.09.2019 року).

25 вересня 2019 року від відповідача надійшов відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог (вхід. №34888/19 від 25.09.2019 року).

04 жовтня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вхід. №36267/19 від 04.10.2019 року).

Відзив на адміністративний позов та заяву про збільшення позовних вимог обґрунтовано наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства України оскільки після 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом України №899 від 10.12.2015 року «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України №3723 від 16.12.1993 року «Про державну службу», лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №899 від 10.12.2015 року «Про державну службу» та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України №3723 від 16.12.1993 року «Про державну службу» вік і страховий стаж. Таки чином, відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що позивач не досяг встановленого ч.1 ст.37 Закону №3723 віку, права на призначення пенсії по інвалідності передбаченої цим Законом, ОСОБА_1 не має. Вимога позивача про видачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця передбачає фактично додавання відомостей згідно ОК-5 до вже наданих відомостей, вказаних в наданих довідках від 02.08.2019 року №17447/05-10 та №17448/05-10, виданих ГУ ПФУ в Одеській області, що фактично суперечить законним підставам висвітлення відомостей в таких довідках. Включення до вже зазначених сум (за довідками №17447/05-10 та №17448/05-10) сум згідно довідок форми ОК-5 фактично призведе до підвищення сум заробітної плати державного службовця за березень-липень 2019 у зв`язку з обчисленням із сум заробітної плати, котрих позивач фактично не отримував ніколи.

Відповідь на відзив обґрунтована наступним

Позивач зазначає, що твердження представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про те, що встановленими формами довідок не передбачено включення відомостей про суму компенсації в період перебування на лікарняному, оскільки ці суми обчислюються із складових заробітної плати державного службовця, які вже вказані в таких довідках, є помилковим, оскільки спростовується самою формою довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), яка містить таблицю, останній стовпчик якої має містити інформацію про інші виплати (матеріальна допомога, премії тощо, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) та приміткою, що міститься у формі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017 року «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», відповідно до якої за період, коли державний службовець перебував у відпустці, відрядженні чи на лікарняному, ці виплати зазначаються в довідці, виходячи із середнього розміру заробітної плати за такі періоди в місяці, за який проводиться відповідна оплата. З огляду на викладене, позивач вважає незаконними і необґрунтованими видачу ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України №1-3 від 17.01.2017 року «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», без включення до неї всіх виплат (доходу), отриманих позивачем, з яких був нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу».

06 вересня 2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю (вхід. №31892/19).

У судовому засіданні призначене на 23 вересня 2019 року сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ч.9 ст.205 КАС України, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву та на заяву про збільшення позовних вимог, а також відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК №014593 (т.1 а.с.16) та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Наказу Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №68-ос від 19.07.2019 року «Про оголошення наказу Пенсійного фонду України №315-о від 05.07.2019 року», у зв`язку з реорганізацією органів Пенсійного фонду України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №628 від 22.08.2018 року «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», ОСОБА_1 19.07.2019 року звільнено з посади начальника Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області у зв`язку з реорганізацією, пункт 4 частини 1 статті 83 та пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (т.1 а.с.17).

01 серпня 2019 року позивач звернувся до Саратського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення/перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року «Про державну службу» (т.1 а.с20).

До заяви про призначення/перерахунку пенсії від 01 серпня 2019 року, позивачем надано:

- довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №17447/05-10 від 02.08.2019 року, відповідно до якої посадовий оклад складає - 7510,00 грн.; надбавка за ранг (4 ранг) - 700,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби 28 років 8 місяців) - 755,00 грн.; усього - 11965,00 грн. (т.1 а.с.21);

- довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №17448/05-10 від 02.08.2019 року, відповідно до якої середні розміри надбавок, премій та інших виплат з 01.08.2016 року по 19.07.2019 рік, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії становили: надбавка за інтенсивність праці, усього - 59708,92 грн.; премія місячна, усього - 60641,61 грн.; інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю, усього - 72924,98 грн.; разом - 193272,51 грн. (т.1 а.с.22-23).

08 серпня 2019 року відділом з питань призначення та перерахунку пенсій №18 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №442/03-20 «Про відмову в переведенні на пенсію по інвалідності за Законом України «Про державну службу» (т.1 а.с.24-25).

В рішенні №442/03-20 від 08.08.2019 року, відповідач зазначає, що відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу», пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пунктами 10, 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» визначено право державних службовців на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року, за певних умов, а саме, які на день набрання чинності Законом №3723-XII (на 01.05.2016 року) обіймали посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах державних службовців, та які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. В рішенні також вказано, що пенсійного віку передбаченого ст.37 Закону №№3723-ХІІ, ОСОБА_1 не досяг, а тому в переведенні на пенсію по інвалідності за Законом України «Про державну службу» позивачу відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача в переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року «Про державну службу», вважаючи її незаконною та необґрунтованою, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Джерела права та висновки суду

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст.46 Основного Закону).

Згідно зі ст.46 Конституції України право на пенсійне забезпечення гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках. Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Відповідно до п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п.10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст.37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч.9 ст.37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч.1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч.10 ст.37 Закону №3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч.12 ст.37 Закону №3723-XII).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби 28 років 8 місяців, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст.37 Закону №3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної йому відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 від 13 лютого 2019 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016 року «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому, для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Відповідно до статті 41 Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії належать, зокрема: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України №2464-VІ від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

З аналізу викладених норм вбачається, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, повинні бути враховані в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання була висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.02.2012 року по справі №21-430а11 та у постанові від 28.05.2013 року по справі №21-97а13.

Судом було встановлено, що позивач протягом періоду з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік неодноразово звільнявся від роботи у зв`язку із захворюванням, що підтверджуються листками непрацездатності (т.2 а.с.19-20), які пред`являлися позивачем після закінчення лікування до Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області та Саратського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Саратському районі Одеської області.

Зокрема, як вбачається з листків непрацездатності, виданих Саратським центром первинної медико-санітарної допомоги Саратської районної ради Одеської області 25.03.2019 року серії АДЦ №675289 (т.2 а.с.19) та Саратською центральною районною лікарнею Саратської районної ради Одеської області 14.06.2019 року серії АДЦ №674628 у зв`язку із загальним захворюванням позивач був звільнений від роботи в періоди з 25.03.2019 року до 03.04.2019 року включно та з 28.05.2019 року до 14.06.2019 року включно.

Судом також було встановлено, що відповідно до копій індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5, сума заробітку для нарахування пенсії у березні 2019 року склала - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн. (т.2 а.с.21-24).

Таким чином, із зазначених вище отриманих позивачем сум виплат згідно із Законом України №1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески.

Але, в порушення вимог чинного законодавства України зазначені суми виплат, з яких був фактично нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не були враховані в довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №17448/05-10, виданої позивачу про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

А тому, суд доходить висновку, що для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити всі виплати, що були мною отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.08.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., врахувавши всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» пенсії по інвалідності.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

ЄСПЛ у п.52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії по інвалідності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначенні (переведенні) ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), форма якої затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.08.2019 року призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.08.2019 року №17447/05-10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), до якої відповідно до індивідуальних відомостей про ОСОБА_1 за формою ОК-5 включити всі виплати, що були отримані за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., врахувавши всі виплати, що були отримані ОСОБА_1 за період з 01.05.2016 року по 19.07.2019 рік, у тому числі у березні 2019 року - 20463,18 грн., у квітні 2019 року - 25714,82 грн., у травні 2019 року - 15539,95 грн., у червні 2019 року - 15962,49 грн., у липні 2019 року - 24952,86 грн., до заробітної плати (доходу) для обчислення розміру призначеної відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ від 16.12.1993 року «Про державну службу» пенсії по інвалідності.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов

.