Справа № 1.380.2019.002236
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8053/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Обрізка І.М., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року, ухвалене суддею Грень Н.М. у м. Львові о 12 год. 00 хв. у справі № 1.380.2019.002236 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA20900/2019/000103/2 від 18.02.2019 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.02.2019 року декларант, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, в інтересах позивача оформив та подав відповідачу митну декларацію № UA209109/2019/019856, в якій до митного оформлення заявив товар: «транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Volksvagen, модель «Touareg», VIN: WVGZZZ7PBD014292, двигун дизель, об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність 176 кВт, тип кузова - універсал, кількість місць - 5, колісна формула - 4x4, рік випуску - 2010, пробіг - 183950 км, ціна товару 2800 євро, метод визначення митної вартості товару - за ціною договору.

Разом із вказаною митною декларацією декларант надав відповідачу такі документи: рахунок-фактуру (інвойс), акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, договір про надання послуг митного брокера, копію митної декларації країни відправлення, сертифікат відповідності, паспортний документ, що посвідчує особу.

На думку позивача, відповідач протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, визначив митну вартість товару, який ввозився на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Позивач вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів поданий перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідач не довів обставин, які, на його думку, свідчать про існування обґрунтованих сумнівів щодо визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

Збільшення митної вартості товару відповідачем, в результаті застосування резервного методу визначення митної вартості, на підставі оскарженого рішення порушує право позивача на визначення митної вартості за ціною договору. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA20900/2019/000103/2 від 18.02.2019 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС судовий збір в розмірі 768,40 грн. та судові витрати повязані з вчиненням інших процесуальних дій в сумі 402,50 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, Львівська митниця ДФС, подавши апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. Таку позицію відповідач пояснює тим, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією № UA209109/2019/019856, митний орган встановив, що митна вартість не підтверджена документально. Крім того, відповідач зазначив, що за даними спрацювання системи управління ризиками АСАУР, вартість аналогічного транспортного засобу становить 9800 EUR, що перевищує заявлену позивачем до митного оформлення.

З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару прийняте відповідачем в порядку, з підстав, в межах повноважень, що визначені чинним законодавством України.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 придбав у Бельгії для власного користування легковий автомобіль, що бувший у використанні, марки «Volksvagen, модель «Touareg», VIN: WVGZZZ7PBD014292, двигун дизель, об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність 176 кВт, тип кузова - універсал, кількість місць - 5, колісна формула - 4x4, рік випуску - 2010, пробіг - 183950 км, ціна товару 2800 євро.

12.02.2019 року декларант, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав відповідачу митну декларацію № UА209190/2019/019856, в якій до митного оформлення заявив товар: «транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Volksvagen, модель «Touareg», VIN: WVGZZZ7PBD014292, двигун дизель, об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність 176 кВт, тип кузова - універсал, кількість місць - 5, колісна формула - 4x4, рік випуску - 2010, пробіг - 183950 км, ціна товару 2800 євро, метод визначення митної вартості товару - за ціною договору».

Разом із вказаною митною декларацією декларант надав відповідачу такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) № 24 від 28.01.2019 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні) № UA20903/2019/09811 від 05.02.2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № 282704251 від 25.10.2010 року; договір про надання послуг митного брокера б/н від 17.01.2019 року; інші некласифіковані документи (заява на видачу посвідчення) від 12.02.2019 року, заява від 01.02.2019 року, фото; копія митної декларації країни відправлення MRN 19BEE 552 від 30.01.2019 року, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA.005.20588-19 від 06.02.2019 року; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № FS929516 від 18.10.2018 року; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України № КЛ071952 від 06.05.2015 року.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідач зазначив, що декларант не надав документів, що містять відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена (підлягає сплаті за товари). Вказане ставить під сумнів обґрунтованість обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.

У звязку з тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, Львівська митниця ДФС 18.02.2019 року прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000103/2 та винесла Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/00348, якою відмовила у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією № UА209190/2019/019856 від 12.02.2019 року.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2019/000103/2 від 18.02.2019 року за митною декларацією № UА209190/2019/019856 від 12.02.2019 року, відповідач, використавши інформацію за результатами спрацювання системи АСАУР, визначив митну вартість легкового автомобіля марки «Volksvagen, модель «Touareg», VIN: WVGZZZ7PBD014292, двигун дизель, об`єм двигуна - 2967 см. куб., потужність 176 кВт, тип кузова - універсал, кількість місць - 5, колісна формула - 4x4, рік випуску - 2010, пробіг - 183950 км., у розмірі 9800 EUR.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару. Натомість, митний орган не навів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, не вказав на документи, визначені частиною 2 статті 53 МК України та подані до митного оформлення, в яких виявлені розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яку позивач фактично сплатив за автомобіль.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню

Відповідно до частини першої та другої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як визначено у частині третій статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

На думку апеляційного суду відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, відповідач не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, всупереч імперативної вимоги закону.

В рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення за митною декларацією № UА209190/2019/019856, встановив, що митна вартість не підтверджена документально.

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач не вказав, які документи містять розбіжності або, які з них не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль.

При цьому, митний орган не виконав вимогу частини 3 статті 53 МК України та не витребував додаткових документів, у разі якщо митний орган вважає, що документи надані декларантом містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Апеляційний суд встановив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують надіслання декларанту відповідної вимоги про витребування додаткових документів.

Отже, декларант був позбавлений можливості надати додаткові документи, які підтверджують складові митної вартості товару.

Водночас відповідно до частини 2 статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості не містить ні обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, ні наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, ні вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, ні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA20900/2019/000103/2 від 18.02.2019 року є необґрунтованим та прийняте з порушенням статей 53-55 МК України, а тому таке належить скасувати.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року в справі № 1.380.2019.002236 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини пятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 04.10.2019 року