Справа № 620/273/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/273/19 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Імнем України

04 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року, що прийнята о 12 гож. 09 хв. у місті Чернігові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання незаконною бездіяльності відповідача (відмова вчинити дії) щодо перерахунку та виплати йому пенсії, як пенсіонеру органів внутрішніх справ, з 01.01.2016 згідно із Законом України від 23.12.2015 №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі наданих довідок про розмір грошового забезпечення з дотриманням Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45;

- зобов`язання відповідача здійснити йому, як пенсіонеру органів внутрішніх справ, перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 згідно із Законом України від 23.12.2015 №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», на підставі довідок про розмір грошового забезпечення №101/8988, № від 14.11.2012 та поліцейського грошового забезпечення №101/8988, № від 03.05.2017, які були надані з дотриманням Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45;

- зобов`язання відповідача почати виплату пенсії у новому перерахованому розмірі, без обмеження розміру пенсії, у зв`язку з тим, що відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016, обмеження розміру пенсії на нього не поширюється, та почати виплату пенсії за минулий час з 01.01.2016 відповідно та на підставі статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язання відповідача виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату пенсії з його вини;

- зобов`язання відповідача надати йому розрахунки перерахованої пенсії з 01.01.2016 на підставі вказаних довідок, пенсії за минулий час та розрахунок компенсації за несвоєчасну виплату пенсії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2019, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019, відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

При прийнятті вказаних рішень, суди застосовували положення постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103) та Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008 (далі - Порядок № 45), зміни до якого були внесені Постановою №103.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.

Вважаючи, що скасування відповідних положень Постанови №103 та Порядку №45 є нововиявленими обставинами, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у даній справі.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове за результатами розгляду його заяви, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на наявності правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у даній справі за нововиявленими обставинами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною другою статті 361 КАС підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Аналіз викладеного свідчить, що істотними обставинами для справи вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ті, які вже існували на час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді справи, ні суду, який її розглядав і вирішував по суті.

Відповідно до частини другої статті 265 КАС нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже, пункти 1, 2 Постанови № 103 та відповідні положення та Порядку №45 втратили чинність лише 05.03.2019 - з дати прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/3858/18.

Виходячи з наведеного, на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішень судами першої та апеляційної інстанцій положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню. Рішення суду у справі №826/3858/18 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до набрання законної сили таким рішенням, яке не має ретроактивності та змінює правове регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

Подібний правовий висновок щодо застосування нормативно-правових актів, визнаних нечинними (неконституційними), наведений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 820/2462/17.

Продовження існування стану порушення прав, свобод чи інтересів позивача й після ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі №826/3858/18 може бути підставою для звернення до суду з відповідним позовом задля їх захисту, однак такі обставини в жодному разі не можуть слугувати підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки спірні правовідносини в такий період часу не були предметом судового розгляду (постанова Верховного Суду від 25 липня 2019 року по справі № 804/3790/17).

Тобто, з урахуванням частини другої статті 265 КАС, до спірних правовідносин, що склались між сторонами у справі, що розглядається, задовго до 05.03.2019, пункти 1, 2 Постанови підлягали застосуванню.

Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що не є нововиявленою обставиною скасування рішенням суду окремих положень Постанови № 103 та Порядку №45, оскільки цей факт не розповсюджує свою дію на правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем, які були вирішені рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2019.

Таким чином, вказані позивачем обставини скасування судом у справі №826/3858/18 окремих положень Постанови № 103 та Порядку №45, не є нововиявленими у розумінні статті 361 КАС, а тому рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у даній справі не може бути переглянуто з цих підстав в порядку глави 3 розділу ІІІ КАС.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що окремі неточності та стиль викладу змісту оскаржуваної ухвали не є підставою для її скасування.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні заяви позивача.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов