Справа № 320/1491/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1491/19 Суддя першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року, прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправною податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 03 грудня 2018 року № Ф-452968-54.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що під час направлення ОСОБА_1 податкової вимоги виходив з того, що у неї наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області від ОСОБА_1 не надходив.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи - 03 жовтня 2019 року, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Київській області як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

На період до 01 травня 2017 року ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група інвалідності, пов`язана із загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0438928.

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 17 січня 2019 року № 26/03 позивач у період з 25 жовтня 2012 року по 31 травня 2018 року отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 01 червня 2018 року виплату пенсії припинено у зв`язку із закінченням терміну інвалідності.

Головне управління ДФС у Київській області виставило ОСОБА_1 . вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03 грудня 2018 року № Ф-452968-54, відповідно до якої у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 11875 грн 64 коп.

Не погоджуючись із вказаною вимогою контролюючого органу, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання її протиправною.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що нарахування єдиного внеску за період, коли позивач отримувала пенсію у зв`язку з наявністю інвалідності, є незаконним. Також суд першої інстанції зазначив, що належним способом захисту прав позивача є не лише визнання протиправною вимоги про сплату боргу (недоїмки), а й скасування такої вимоги, у зв`язку з чим вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03 грудня 2018 року № Ф-452968-54 включений єдиний внесок за 2017-2018 роки, протягом яких вона була звільнена від його сплати як інвалід ІІІ групи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Платники єдиного внеску визначені у ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з ч. 4 ст. 4 вказаного Закону у редакції, що діяла у період з 01 січня до 31 грудня 2017 року було передбачено, що особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У свою чергу п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачав, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

З 01 грудня 2018 року положення ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачають, що особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Редакція п. 4 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону залишається незмінною та передбачає, що платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Суд встановив, що до суми заборгованості, зазначеної у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 03 грудня 2018 року № Ф-452968-54, увійшли: розрахункова сума єдиного внеску за 2017 рік в розмірі 8448 грн 00 коп.; єдиний внесок за І квартал 2018 року в сумі 2457 грн 18 коп.; єдиний внесок за ІІ квартал 2018 року в сумі 2457 грн 18 коп.; єдиний внесок за ІІІ квартал 2018 року в сумі 2457 грн 18 коп.

Разом з тим, у 2017 році та до 01 травня 2018 року ОСОБА_1 була особою з інвалідністю та отримувала пенсію, призначення якої було обумовлене, зокрема й наявністю статусу особи з інвалідністю.

Так, позивач отримувала пенсію в разі втрати годувальника, передбачену ст.ст. 29, 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як непрацездатний (особа з інвалідністю) член сім`ї померлого військовослужбовця.

Отже, у 2017 році та до 01 травня 2018 року ОСОБА_1 була звільнена від сплати єдиного внеску відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відтак, у Головного управління ДФС у Київській області не було підстав нараховувати ОСОБА_1 єдиний внесок за вказаний період та включати відповідну заборгованість до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03 грудня 2018 року № Ф-452968-54.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 03 грудня 2018 року № Ф-452968-54.

Доводи апеляційної скарги Головного управління ДФС у Київській області не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 31 травня 2019 року, та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку