Справа № 1.380.2019.000835
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2019 року

Київ

справа №1.380.2019.000835

провадження №К/9901/27242/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,

перевіривши касаційну скаргу Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» про визнання бездіяльності протиправною щодо не проведення повного розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

30 вересня 2019 року зазначена скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження. У касаційній скарзі порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження, проаналізувавши доводи та матеріали касаційної скарги суд дійшов висновку про поважність причин пропуску цього строку.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що предметом спору у цій справі є бездіяльність Державної установи «Львівська виправна колонія (№48)» щодо нездійснення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з посади старшого інспектора відділу по контролю за виконанням судових рішень, зокрема, щодо невиплати компенсації за не отримане речове майно.

Наведені обставини свідчать, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем публічної служби.

При цьому позивач, проходячи військову службу, не є особою, яка займала відповідальне або особливо відповідальне становище в розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

За таких обставин та правового врегулювання спірні правовідносини, що склались відносяться до справ незначної складності.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Визнати поважними причини пропуску Державною установою «Львівська виправна колонія (№ 48)» строку на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року у справі № 1.380.2019.000835.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Львівська виправна колонія (№ 48)» про визнання бездіяльності протиправною щодо не проведення повного розрахунку при звільненні.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. М. Бевзенко

Н. А. Данилевич