Справа № 420/3905/19
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3905/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ) в Одеській області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (далі УДВС ГТУЮ) в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11.06.2019 року про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн. у виконавчому провадженні №58172305.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року у справі №1540/4438/18 04.01.2019 року було нараховано ОСОБА_1 пенсію за період з 01.05.2017 року по 31.05.2018 року в сумі 27 159,99 грн. Проте зазначена пенсія цій особі буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

Про зазначенні обставини відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області було повідомлено листом від 11.02.2019 року №2288/03.

На підставі вищезазначеного позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою, а отже такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2019 року адміністративний позов головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області був прийнятий до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 02.10.2019 року.

Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав до суду клопотання про розгляд справи №420/3905/19 без участі представника головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в порядку письмового провадження. В клопотанні позивачем зазначено, що позовні вимоги він підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Представник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до судового засідання також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 47-48). Також ним було надано відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року у справі №1540/4438/18 позивачем не виконано, оскільки ОСОБА_1 за період з 01.05.2017 року по 31.05.2018 року пенсію в сумі 27 159, 99 грн. виплачено не було.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Судом у справі встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року у справі №1540/4438/18 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано рішення головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (оформлене листом від 25.07.2018 року №1760/А-11) про відмову ОСОБА_1 у виплаті пенсії за період з 01.05.2017 року по 31.05.2018 року в сумі 27 159,99 грн. Зобов`язано відповідача виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.05.2017 року по 31.05.2018 року в сумі 27 159,99 грн.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 року апеляційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 року у справі №1540/4438/18 було повернуто апелянту.

Зазначену ухвалу суду головним управлінням ПФУ в Одеській області було отримано 03.01.2019 року, про що свідчить відбиток штампу позивача, зроблений на супровідному листі ухвали (а.с. 20).

04.01.2019 року на виконання рішення суду позивачем було проведено нарахування ОСОБА_1 пенсії за період з 01.05.2017 року по 31.05.2018 року в сумі 27 159,99 грн.

23.01.2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коренюк О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП№58172305) на підставі виконавчого листа №1540/4438/18, виданого 11.01.2019 року Одеським окружним адміністративним судом. У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 22-23).

Вищезазначена постанова листом від 23.01.2019 року №091-341 була направлена відповідачем на адресу головного управління ПФУ в Одеській області та отримана останнім 01.02.2019 року (а.с. 21).

У відповідь на даний лист головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області направило на адресу відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області відповідь від 11.02.2019 року №2288/03 (а.с. 24), в якій зазначило, що 04.01.2019 року ОСОБА_1 було нараховано пенсію за період з 01.05.2017 року по 31.05.2018 року в сумі 27 159, 99 грн.. Проте зазначена пенсія буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

11.06.2019 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області Заліпаєвим Ю.В. за невиконання рішення суду на позивача було накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. (а.с. 27).

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов, відзив управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404- VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII).

Так статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно положень ст. 27 Закону України Про виконавче провадження, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно зі ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Судом встановлено, що в постанові державного виконавця від 11.06.2019 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 5 100, 00 грн. зазначено, що боржником рішення суду про виплату пенсії ОСОБА_1 не виконано без поважних причин.

При цьому як вбачається з листа головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.02.2019 року №2288/03 (а.с. 24), адресованого відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, 04.01.2019 року ОСОБА_1 було лише нараховано пенсію за період з 01.05.2017 року по 31.05.2018 року в сумі 27 159,99 грн. Проте зазначена пенсія буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року та Порядком ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

Суд зазначає, що Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду затверджений постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року (далі Порядок №649) визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до пункту 2 Порядку №649 боржник це орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.

Згідно п. 5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з п. 6 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень:

- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;

- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, заперечуючи наявність у відповідача підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення у справі №1540/4438/18, посилалось на положення Порядку №649, яким головне управління було зобов`язано правлінням Пенсійного фонду України діяти у певній спосіб, який виключав можливість виплатити ОСОБА_1 нараховану їй суму пенсії. Однак в обґрунтування такого твердження позивачем не було надано до суду доказів вчинення ГУ ПФУ в Одеській області дій, зазначених у пункті 5 Порядку №649, зокрема: направлення до Пенсійного фонду України: документу, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копії судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунку суми, що підлягає виплаті, засвідченого керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Наданий позивачем до позову лист Пенсійного фонду України від 21.06.2019 року №19104/04-12 також не свідчить про вчинення ГУПФУ алгоритму дій при виконанні судового рішення, визначеного Порядком №649, або про поважність причин невиконання територіальним органом ПФУ судового рішення у справі №1540/4438/18 про виплату пенсії, а тому суд не приймає цей письмовий доказ в якості обґрунтувань позовних вимог позивача. Крім того, як вбачається із змісту зазначеного документу, він стосується виключно процедури функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та внесення інформації до такого реєстру.

Посилання позивача на відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичну відсутність коштів, як поважну причину невиконання рішення суду, суд вважає такими, що суперечать фактичним обставинам справи, оскільки постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2019 рік» від 16.01.2019 року №14 якою передбачено, зокрема, виділення 50 млн. грн. на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Крім того, постановою Кабміну України «Про внесення змін до бюджету Пенсійного фонду України на 2019 рік» від 26.06.2019 року №544 передбачено виділення додаткових 50 млн. грн. на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що свідчить про послідовність дій держави, спрямованих на вирішення даного проблемного питання.

Приписами абзацу другого пункту 1 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за №40/26485 визначено, що Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункти 2, 4 пункту 4 вказаного Положення).

За такого правового врегулювання спірних правовідносин та з урахуванням встановлених судом фактичних обставин у справі, суд вважає, що головним управлінням Пенсійного фонду України без поважних причин не було виконано рішення суду по справі №1540/4438/18, а постанову державного виконавця про накладення на позивача штрафу за його невиконання управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було винесено відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» правомірно та обґрунтовано, в межах наданих відповідачу повноважень.

Суд при вирішенні справи також вважає за необхідне зазначити, що здійснення перерахунку пенсії є лише передумовою її виплати, та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція була викладена П`ятим апеляційним адміністративним судом від 27.09.2019 року у справі №1540/4438/18, від 23.07.2019 року по справі №1540/4438/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що позивачем у справі обґрунтованості позовних вимог доведено не було, доказів протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень не надано, а тому в задоволенні адміністративного позову головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області слід відмовити.

Виходячи з відсутності підстав для задоволення адміністративного позову ГУ ПФУ в Одеській області, у суду відсутні підстави, визначені ст. 139 КАС України для розподілу судових витрат в адміністративній справі №420/3905/19.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-77, 139, 192-194, 205, 241-246, 255, 287, 295. 370 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65017, м.Одеса, вул. Канатна, 83) до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65014, м.Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1) про визнання протиправним та скасування постанови - відмовити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч.6, 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Білостоцький

.