Справа № 400/1956/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 р. № 400/1956/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Громадянина Грузії ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправним та скасування рішення від 20.05.2019 р. №4801.5/4704-19,зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся громадянин Грузії ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області №4801.5/4704-19 від 20.05.2019 про скасування громадянину Грузії ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну, виданого 24.01.2015, зобов`язавши видати посвідку на постійне проживання в Україні.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначив, що він отримав дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне місце проживання в Україні відповідно до вимог чинного законодавства та перебував на території Ураїни на законних на те підставах з 2015 року. Однак, відповідач рішенням від 20.05.2019 року скасував позивачу дозвіл на імміграцію в Україну, яке на думку позивача є необгрунтованим, прийняте без врахування всіх обставин справи.

Відповідач заперечує проти позову та зазначає у відзиві на позовну заяву, що позовні вимоги є безпідставними, такими, що задоволенню не підлягають. За додатковою перевіркою позивача за даними Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» та інформації Державної прикордонної служби України стосовно перевірки перетину кордону громадянином Грузії ОСОБА_1 у період вказаний в наданому міграційній службі паспорті громадянина Грузії, позивач державний кордон України на зазначені дати не перетинав. Оскаржуване рішення прийняте відповідачем відповідно до п.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» (надано неправдиві відомості).

Представники сторін надали суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно копій документів з матеріалів справи про надання дозволу на імміграцію, наданими до суду відповідачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином та уроженцем Грузії, м. Цхалтубо, який прибув в Україну на постійне проживання у 2013 році за паспортним документом НОМЕР_1 від 13.11.2013 року виданий міністерством юстиції, Грузія, терміном дії до 13.11.2023 року.

27.11.2014 року гр. Грузії ОСОБА_1 звернувся до Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області з заявою про отримання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», як особа, яка є батьком громадянина України.

На підставі рішення Заводського РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області ОСОБА_1 24.01.2015 року отримав дозвіл на імміграцію в Україну та був документований посвідкою на постійне місце проживання серії НОМЕР_2 з безстроковим терміном дії.

Додатково УДМС України в Миколаївській області було здійснено перевірку громадянина Грузії ОСОБА_1 за даними Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» (далі - система «Аркан»), оскільки іноземець надав при оформлені дозволу на імміграцію копію паспортного документу зі штампами перетину кордону Україн, а саме виїзд 08.07.2014, в`їзд 10.07.2014, виїзд 05.10.2014 та в`їзд 07.10.2014, які на момент звернення підтверджували законність його перебування на території України на момент подачі документів на отримання дозволу на імміграцію та документування його посвідкою на постійне проживання.

Як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, в зв`язку з тим, що доступ до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» - системи «Аркан» для УДМС в Миколаївській області став можливим лише з 01.06.2018 року, перевірка на момент прийняття документів на оформлення дозволу на імміграцію станом на 27.11.2014р. стосовно штампів перетину кордону не вбачалася можливим.

Під час додаткової перевірки був направлений запит до Державної прикордонної служби України стосовно перевірки перетину кордону у вказаний період. Згідно відповіді АДПС України ОСОБА_1 державний кордон України на зазначені дати не перетинав.

До УДМС України в Миколаївській області надійшли подання з відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Миколаївській області за вих. № 328/21-2019 від 16.03.2019 року щодо прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» (надано неправдиві відомості).

Згідно інформації зазначеної в поданні відділу боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми ГУНП в Миколаївській області встановлено, що за наявною інформацією гр. ОСОБА_1 надав паспорт громадянина Грузії НОМЕР_3 від 13.11.2013 року, який виданий Міністерством юстиції де були проставлені дата-штампи про перетин кордону України, з явними ознаками підробки, а саме: - виїзд 08.07.2014 року п/п Могилів-Подільський та в`їзд - 10.07.2014 року п/п Могилів-Подільський, виїзд - 05.10.2014 року п/п Могилів-Подільський та в`їзд - 07.10.2014 року п/п Могилів-Подільський. Проте під час перевірки за базою даних системи «Аркан» відповідачем було встановлено, що вищезазначені дати-штампи в базі даних взагалі відсутні, що в свою чергу свідчить про те, що такі в`їзди-виїзди іноземцем не здійснювались.

Виходячи з вищевкзаного, суд приходить до висновку, що станом на 27.11.2014 р. (дата подачі заяви про надання дозволу на імміграцію) та 18.03.2015 р. (дата подачі заяви для оформлення посвідки на постійне проживання) ОСОБА_1 знаходився на території України з порушенням строку перебування, а при зверненні до територіального підрозділу УДМС в Миколаївській області повідомив завідомо неправдиві відомості, а саме надав паспорт з підробними дата-штампами.

УДМС України в Миколаївській області на підставі вищевикладеного та у сукупності наявних доказів, з урахуванням вимог п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», пунктів 21-23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 № 1983 (далі - Порядок провадження), підпункту 1 пункту 64, підпункту 4 пункту 72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого поставною Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (далі - Порядок оформлення), було винесено Рішення від 20.05.2019 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадяну Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 6 Закону України «Про імміграцію» визначено повноваженя центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

ДМС діє відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360. Відповідно до пунктів 1, 3 зазначеного Положення Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Основними завданнями ДМС є, зокрема, реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Відповідно до пункту 7 зазначеного Положення ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

УДМС в Миколаївській області діє на підставі Положення про Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, затвердженого наказом ДМС від 18.07.2011 (у редакції наказу ДМС від 14.02.2015р. № 19), та відповідно до підпункту 6 пункту 4 зазначеного Положення приймає в межах своїх повноважень рішення про надання дозволі на імміграцію, відмову в його видачі та скасування такого дозволу.

Частиною сьомою статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Законність перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні обчислюється з урахуванням вимог Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, та Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2015 № 884, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 серпня 2015 р. за № 944/27389 (далі - Порядок обчислення).

Пунктом першим, третім та п`ятим частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» визначено, що дозвіл на імміграцію в Україну може бути скасовано у разі, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; якщо іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Вимогами пунктів 21, 22 Порядку провадження встановлено, зокрема, що питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Згідно пункту 23 Порядку провадження ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію, за результатами аналізу якої приймається відповідне рішення.

Відповідно до підпункту 1 пункту 64, підпункту 72 Порядку оформлення, посвідка на постійне проживання скасовується у разі скасування дозволу на імміграцію відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію», а також вилучається, визначається недійсною та знищується.

Отже, суд приходить до висновку, що УДМС України в Миколаївській приймаючи оскаржуване рішення від 20.05.2019 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяло правомірно та в порядку й у спосіб передбаченим чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Позивач в позові вказує, що він на території України має родинні зв`язки, має неповнолітню дитину та є зареєстрованим за адресою АДРЕСА_2 з 17.07.2015 року. та з урахуванням вказаних фактів, на думку позивача, відповідач не мав права скасовувати дозвіл на імміграцію.

Посилання позивача на вказане вище, не є на думку суду, підставою для скасування оскаржуваного рішення або підставою для неприйняття міграційною службою рішення про скасування дозволу на імміграцію іноземця.

Таким чином, з аналізу викладених обставин та з урахуванням наданих до справи матеріалів, вбачається порушення позивачем порядку подання заяви про видачу посвідки на тимчасове проживання, а саме - надання недостовірних даних.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність у відповідача правових підстав для прийняття рішення щодо скасування громадянину Грузії ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну, виданого 24.01.2015р.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Так, відповідачем були надані суду достатні докази, які б свідчити про правомірність прийнятого відповідчаем рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Громадянина Грузії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (вул. Декабристів, 5-а, м. Миколаїв, 54001, ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов