Справа № 120/1466/19-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1466/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

25 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року (прийняте у м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В :

позивач 03.05.2019 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Вінницькій області та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.11.2018 № Ф-6026-17У.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.06.2019 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що в оскаржуваній вимозі не вказано періоду за який слід сплатити та у яких розмірах. В оскаржуваній вимозі вказано станом на 05.02.2019 суму боргу 16 166, 54 грн, що не відповідає дійсності, оскільки позивачем було сплачено 347 грн. та 8500 грн. вже після складеної вимоги. Також позивач вказує про відсутність будь-якого повідомлення про наявність оскаржуваного боргу чи узгодження його розміру.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, що позивачу нараховано єдиний внесок у 2018 році за 2017 рік, за І квартал 2018, ІІ квартал 2018, ІІІ квартал 2018, який виник внаслідок несплати поточних нарахувань.

24.09.2019 ОСОБА_1 подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Частиною 2 ст. 313 КАС України вказано, що у разі неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатню кількість доказів для встановлення наявності чи відсутності обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також суд апеляційної інстанції не визнавав обов`язковою участь сторін у судовому засіданні, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи без участі позивача за наявними в справі матеріалами.

25.09.2019 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без його участі за наявними в справі матеріалами.

Крім того, 25.09.2019 представником відповідача заявлено клопотання про заміну відповідача правонаступником, у якому відповідач просить замінити первинного відповідача Головне управління ДФС у Вінницькій області на його правонаступника Головне управління ДПС у Вінницькій області, як належного відповідача по справі.

Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України постановою від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2; установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби. Серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються (додаток 1), визначено Головне управління ДПС у Вінницькій області. Згідно із додатком 2 Головне управління ДФС у Вінницькій області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Наказом Головного управління ДПС у Вінницькій області від 29.08.2019 № 7 розпочато виконання Головним управлінням ДПС у Вінницькій області повноважень Головного управління ДФС у Вінницькій області, що припиняється.

Таким чином, клопотання Головного управління ДФС у Вінницькій області про заміну відповідача підлягає задоволенню шляхом заміни відповідача по справі № 120/772/19-а - Головне управління ДФС у Вінницькій області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняте нове про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований 10.08.2001. Реєстраційною палатою Вінницької міської ради, взятий на облік в Головному управління ДФС у Вінницькій області, Вінницьке управління, Вінницька ДПІ (Вінницький район) від 14.08.2001 та має ознаку організаційно-правової форми - "94" - фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю.

19.12.2003 на підставі рішення Вінницької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №340.

Згідно пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 05.12.2018 є пенсіонером по інвалідності (3 група інвалідності).

02.11.2018 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6026-17у, із якої слідує, що за позивачем рахується недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі 16 166,54 грн.

Разом з тим, при оформленні пенсії, позивачем було сплачено частково заборгованість зі сплати ЄСВ в сумі 347 грн. та в сумі 8 500 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Вважаючи протиправними дії відповідача та вимогу про сплату боргу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки суб`єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 не виконав обов`язок зі сплати єдиного податку, то Головне управління державної фіскальної служби у Вінницькій області правомірно сформувало на надіслало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6026-17 від 02.11.2018.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-V1 від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VІ) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Перелік осіб, які є платниками єдиного внеску визначений ст. 4 Закону №2464-VI.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI передбачено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VІ вказано, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положенням пункту 2 ч. 1 ст. 7 зазначеного Закону визначено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 12 ст. 9 Закону №2464-VI вказано, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено "Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Згідно пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Відповідно до пункту 13 розділу VІІ Інструкції № 449, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Згідно матеріалів справи, позивач, як особа, що провадить незалежну професійну (адвокатську) діяльність та отримує пенсію по інвалідності, не звільнений, відповідно до законодавства України, від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому підлягає відповідальності згідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Позивач належить до категорії осіб, визначених у пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VІ, пільги частини четвертої цієї ж статті на нього не розповсюджуються.

Однак, з наведених вище норм вбачається, що вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

З вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.11.2018 № Ф-6026-17у вбачається, що у вказаній вимозі відсутні загальні реквізити. Так, в оскаржуваній вимозі не вказано рахунок органу доходів і зборів на який має сплачуватись сума боргу.

В оскаржуваній вимозі відповідачем не вказано періоду за який необхідно сплатити заборгованість та у яких розмірах. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 347 грн. та 8500 грн., однак, фіскальним органом не вказано суму боргу з урахуванням сплачених позивачем сум.

Крім того, у вимозі про сплату боргу від 02.11.2018 повідомлено, що станом на 05.02.2019 заборгованість складає 16166,54 грн.

Тобто, відповідачем вказано заборгованість станом на 05.02.2019, тоді як оскаржувана вимога прийнята 02.11.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем вказано, що позивачу нараховано єдиний внесок у 2018 році за 2017 рік, за І квартал 2018 року, ІІ квартал 2018 року, ІІІ квартал 2018 року.

Проте, згідно листа управління Пенсійного фонду України від 07.05.2018 №2239/11-32-1/07/202 позивачу повідомлено, що згідно інформації наданої Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області, за позивачем станом на 01.04.2018 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 348,00 грн.

Вказана заборгованість була сплачена позивачем згідно квитанції від 15.11.2018 №36822844.

Таким чином, при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.11.2018 № Ф-6026-17у відповідачем не дотримано вимог Інструкції № 449, оскільки не вказано всіх необхідних реквізитів та відомостей щодо відповідно боргу позивача, що в свою чергу позбавляє суд перевірити її правомірність, а тому, вказана вимога є протиправною та підлягає скасуванню. Однак враховуючи, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не застосовується, то податковий орган не позбавлений права на формування вимоги та вжиття заходів по стягнення наявного боргу у відповідності до наведених вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області про сплату боргу №Ф-6026-17У від 02 листопада 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області () понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.