Справа № 260/49/19
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7205/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Заверухи О.Б.

за участі секретаря судового засідання Ратушної М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (суддя - Плеханова З.Б., м. Ужгород, повний текст судового рішення складено 11 червня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 08.01.2019 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, у якому просив: визнати неправомірними дії відповідача по повторній відмові в призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в зв`язку з втратою працездатності та встановленням групи інвалідності.В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до положень Закону України «Про Національну поліцію» має право на отримання одноразової грошової допомоги, як інвалід II групи, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в поліції. Проте, відповідач листом від 12.11.2018 №1077/106/5-2018 відповідач відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки визначення захворювання мало місце під час проходження служби в поліції, а не після звільнення протягом шести місяців, що не відповідає вимогам пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають вимогам закону.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у справі №260/49/19 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та бездіяльність Головного управління Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності. Зобов`язано Головне управління Національної поліції України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності на підставі висновку про призначення ОСОБА_1 від 19.12.2017 одноразової грошової допомоги, затвердженого начальником ГУНП 19.12.2017 та здійснити необхідні дії в порядку Розділу ІV «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», затвердженого Наказом від 11.01.2016 №4 в редакції станом на 17.11.2017.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що нарахування та виплата одноразової грошової допомоги згідно із пунктом 4 частини першої статті 97 Закону України «Про національну поліцію» здійснюється у випадку призначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після його звільнення з поліції з підстав, зазначених у наведеній нормі. Оскільки останнім днем служби позивача в поліції є 01.12.2017, а інвалідність ним отримана 29.11.2017, тобто до звільнення з поліції, то підстав для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги немає.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідно до висновку МСЕК від 29.11.2017 (акт огляду №2074), за результатами огляду позивача йому було встановлено діагноз під шифром М 16.1 та ІІ група інвалідності. Даним висновком стверджується, що інвалідність ОСОБА_1 та втрата ним працездатності, пов`язані із проходженням служби у поліції. Вищевказане також стверджується свідоцтвом про хворобу від 17.11.2017 №352, яким встановлено, що захворювання позивача пов`язано з проходженням служби в поліції. Не придатний до служби.

На підставі наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 24.11.2017 №242 о/с «По особовому складу» підполковник поліції ОСОБА_1 з 01.12.2017 звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (через хворобу).

Позивач 12.12.2017 звернувся до начальника УФЗБО ГУНП в Закарпатській області із заявою (рапортом) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності (а.с.113). До заяви було додано: копія паспорта; копія ідентифікаційного коду; довідка МСЕК АГ №0012606; копія довідки МСЕК АВ №0741873; копія постанови ВЛК; довідка з місця проживання; реквізити банку.

Начальником Головного управління Національної поліції в Закарпатській області 19.12.2017 затверджено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на суму 144000 грн. і зроблено розрахунок потреби в коштах за підписом заступника начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Надалі, вищевказаний висновок та розрахунок з матеріалами супровідним листом №8/106/05/5-2018 був направлений начальнику ДФЗБО Національної поліції України.

У зв`язку з тим, що відповідачем не було ініційовано нарахування та виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач 26.04.2018 звернувся до відповідача з заявою, де вказав на порушення його прав та просив призначити, нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні через хворобу пов`язану з службою в органах внутрішніх справ.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 26.04.2018 щодо невиплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою поліцейським працездатності, начальником УФЗБО ГУНП в Закарпатській області було надано відповідь від 27.04.2018 №359/106/5-2018 про те, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги проводиться у разі встановлення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення, пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення такого з поліції. Натомість, інвалідність позивачу була встановлена 29.11.2017, тобто під час проходження ним служби в поліції, а не після звільнення, що суперечить вимогам пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію». У зв`язку з вищезазначеним, у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» відмовлено.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач оскаржив таку до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2018 року у справі №807/459/18, яка залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року, дії Головного управління національної поліції в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні, нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності визнано неправомірними. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності.

На виконання рішення суду позивачу було видано виконавчий лист, який позивач подав до виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ юстиції в Закарпатській обл.

Управління національної поліції в Закарпатській області листом від 12.11.2018 повідомило позивача про те, що питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової допомоги повторно розглянуте Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області. Проте, оскільки позивач звільнений з поліції 01.12.2017, а інвалідність встановлена 29.11.2017, тобто під час проходження служби, а не після звільнення, що суперечить вимогам пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», з огляду на що відсутні законні підстави та можливості для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відмова Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у відповідності до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про національну поліцію» є протиправною.

Колегія суддів погоджуєтьсяз таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до положень статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 3 Закону №580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2018 року у справі №373/1188/16-а, від 20 вересня 2018 року у справі №296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №822/3788/17.

Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що у даній категорії справ необхідно з`ясовувати підстави звільнення позивача з органів поліції, чи відбулось таке звільнення внаслідок причин, зазначених в пункті 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII, що є обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 встановлено ІI групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції. Вказане підтверджується висновком МСЕК від 29.11.2017 (акт огляду №2074). Вищевказане також стверджується свідоцтвом про хворобу від 17.11.2017 №352, яким встановлено, що захворювання позивача пов`язано з проходженням служби в поліції, а також те, що позивач непридатний до служби.

З наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 24.11.2017 № 242 о/с «По особовому складу» видно, що підставою для звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції є пункт 2 частини першої статті 77 Закону №580-VIII (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Інвалідність ОСОБА_1 встановлена 29.11.2017, тобто в межах шестимісячного строку після звільнення зі служби в поліції, встановленого пунктом 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII.

Сукупність вищенаведених обставин свідчить про дотримання позивачем всіх, передбачених пунктом 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII, умов, необхідних для отримання одноразової грошової допомоги.

При цьому, колегія суддів вважає неправильним трактування поліцейським органом пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII у тій частині, що інвалідність останнього настала до звільнення зі служби в поліції, оскільки у даній нормі Закону вказано граничний строк після звільнення зі служби поліцейського, у межах якого у разі настання інвалідності, пов`язаної із проходженням служби, останній матиме право на отримання одноразової грошової допомоги. Апеляційний суд наголошує на тому, що у вказаній нормі не зазначено, що право на отримання грошової допомоги виникає лише у разі отримання інвалідності після звільнення особи, що проходила службу в органах Національної поліції.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №163/28293, затверджено «Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (далі - Порядок № 4).

Підпунктом 4 пункту 4 розділу I Порядку №4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.09.2017 №788, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов`язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу IІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Згідно із пунктом 2 Розділу ІІІ цього ж Порядку посадові особи органів поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

За приписами пункту 3 Розділу ІІІ Порядку №4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Положеннями пункту 5 Розділу ІІІ Порядку №4 визначено, що для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно із пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Зазначений висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляєу територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

При цьому, згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку №4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем було дотримано всю процедуру щодо звернення до відповідача з відповідною заявою про призначенні виплати одноразової грошової допомоги.

Підсумовуючи, з врахуванням проаналізованих вище вимог чинного законодавства та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установлення йому інвалідності, причиною якої є наявність у нього захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в поліції. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідач в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо протиправної відмови відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з тих підстав, що така суперечить вимогам пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VIII та наявності підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності в порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 07 жовтня 2019 року.