Справа № 826/16710/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Київ №826/16710/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адмі-ністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціаль-ного захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - УПСЗН) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом до УПСЗН, в якому просить:

1) визнати протиправними дії УПСЗН щодо ненадання статусу інваліда війни;

2) зобов`язати УПСЗН визнати позивача інвалідом війни і видати посвідчення встанов-леного зразка.

Підставами позову зазначено те, що подані відповідачу документи підтверджували направлення позивача до зони відчуження для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони та отримання ним інвалідності у зв`язку з цим. Водночас надання інших документів на підтвердження факту участі особи в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи законодавством не передбачено.

Відповідач подав відзив на позов, однак, всупереч ст. 162 КАС України, доказів його надіслання (надання) позивачу до суду не подано, у зв`язку з чим суд не бере до уваги вказа-ний відзив.

Дослідивши наявні у справі письмові матеріали, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копіями відповідних посвідчень серії НОМЕР_1 від 08.04.1994 і вкладкою до нього від 07.08.1998 НОМЕР_1 (а.с. 8).

Позивачу встановлено 3-тю групу інвалідності (безстроково), яка пов`язана роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією довідки МСЕК серії КА -2 №011054 від 18.08.2009 (а.с. 10).

Згідно з копією наказу головного лікаря Вишгородського району від 29.12.1987 №419 позивача як лікаря-терапевта у складі бригади Вишгородської станції швидкої допомоги відряджено для медичного обслуговування населення Чорнобильського району, строк відрядження 15 днів з 30.10.1987 по 13.01.1988 (а.с. 11).

Відрядження позивача у вказаний період підтверджуються копіями довідки Централь-ної районної лікарні Вишгородської районної державної адміністрації від 02.11.1993 №9, маршрутних листів від 27.10.1993 №1582 та б/д б/д б/н, довідками Центральної районної лікарні Вишгородської районної державної адміністрації від 19.05.1994 №3 та №1240, а також табелями робочого часу (а.с. 12-18).

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати йому статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Листом УПСЗН від 01.12.2017 №01-34-22706, копія якого наявна у справі (а.с. 23), відповідач зазначив про відсутність підстав для встановлення позивачу зазначеного статусу і видачі посвідчення згідно із п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пославшись на те, що позивач не надав жодного документу, який би підтверджував факт залучення його до формувань Цивільної оборони.

Спірні правовідносини виникли у сфері соціального захисту осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та стосуються підстав встановлення статусу ветерана війни, а також видачі посвідчення ветерана війни.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції, чинній на час виникнення спірних право-відносин) (далі - Закон №3551) до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залу-чених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, посвід-чення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Разом з тим, це не спростовує необхідність підтвердження особою факту залучення до складу формувань Цивільної оборони, що випливає зі змісту п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону №3551.

Такий же висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 07.06.2018 у справі №377/797/17 провадження №К/9901/5706/17, який зазначив: "... для набуття статусу інвалі-да війни (з підстав, встановлених п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону №3551) окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон №3552 містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони вико-нання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.".

Отже, враховуючи згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України вищезазначений висновок Верховного Суду, для визначення статусу інваліда війни ліквідаторам наслідків аварії па Чорнобильській АЕС слід надати докази на підтвердження залучення особи до складу формувань (воєнізованих чи невоєнізованих) Цивільної оборони.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, у т.ч. і невоєнізовані, створювались для виконання захо-дів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життє-забезпечення населення.

Як встановлено судом, у 1987р. позивач був залучений до робіт з ліквідації наслідків на аварії Чорнобильській АЕС, а також отримав інвалідність у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з участю у ліквідації цих наслідків. Ці обставини, свідчать про те, що на позива-ча, як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, вони не свідчать про залучення позивача до складу формувань (воєнізованих чи невоєнізованих) Цивільної оборони.

Оскільки надані позивачем відповідачу документи не підтверджували факт залучення позивача до складу формувань (воєнізованих чи невоєнізованих) Цивільної оборони, то у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем вимог законодавства і прав позивача спірною відмовою.

Копія листа Вишгородської центральної районної лікарні від 06.12.2017 №1598 (а.с. 22) відповідачу не надавалася, що вбачається з дати цього листа (06.12.2017), який був наданий позивачу після розгляду відповідачем його заяви (01.12.2017), тому даний лист не міг бути врахований відповідачем при розгляді заяви позивача.

Крім того, цим листом позивачу повідомляється про те, що у Вишгородській ЦРЛ у період аварії на ЧАЕС було створено і діяло невоєнізоване формування Цивільної оборони. Однак, лист не містить відомостей про залучення позивача до невоєнізованого формування Цивільної оборони, тому він не є належним доказом у справі в частині підтвердження відря-дження позивача у 1987р. у зону відчуження у складі такого формування.

Інших належних доказів, які б підтверджували цей факт, позивач суду не надав, про їх наявність - не зазначив, клопотань про витребування - не заявляв, тому у суду підстав для самостійного збирання доказів не було.

Таким чином, доводи позивача і надані ним докази не спростовують правильність спірної відмови і не доводять порушення відповідачем вимог законодавства і прав позивача, у зв`язку з чим суд вважає позов необґрунтованим.

Виходячи з меж позовних вимог, враховуючи встановлені судом обставини і викла-дені мотиви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 90, 140, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації; 07300, м. Київ, вул. Озерна, 18а, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня підписання рішення.

Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко