Справа № 302/468/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №302/468/16-а

адміністративне провадження №К/9901/106/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Мікули О.І., суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.)

у справі №302/468/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Міжгірського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області

про визнання дій протиправними.

I. РУХ СПРАВИ

1. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії по втраті годувальника (інвалід з дитинства ІІІ групи) з 01 червня 2015 року та зобов'язати Міжгірське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області відновити з 01 червня 2015 року виплату призначеної йому пенсії по втраті годувальника згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

2. Постановою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.10.2017 позов задоволено частково:

- визнано неправомірними дії Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника (інвалід з дитинства ІІІ групи) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

- - зобов'язано Міжгірське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_2 виплату пенсії по втраті годувальника (інвалід з дитинства ІІІ групи) з 20 листопада 2015 року.

- позовні вимоги за період з 01 червня 2015 року по 19 листопада 2015 року залишено без розгляду.

3. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково:

- позовні вимоги ОСОБА_2 до Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за період з 01 червня 2015 року по 19 листопада 2015 року залишено без розгляду;

- визнано неправомірними дії Міжгірського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника (інвалід з дитинства ІІІ групи) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у період з 20 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року;

- зобов'язано Міжгірське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області поновити ОСОБА_2 виплату пенсії по втраті годувальника (інвалід з дитинства ІІІ групи) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 20 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року.

- У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

4. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Міжгірському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області як одержувач пенсії по втраті годувальника (як інвалід дитинства 3 групи), призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та одночасно працює на посаді, яка відноситься до посад державної служби - головного спеціаліста з матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ДПІ у Міжгірському районі ГУ ДФС у Закарпатській області.

6. У зв'язку з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, позивачу як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії призупинено, починаючи з 01 квітня 2015 року.

7. 02 березня 2016 року позивач звернувся в Міжгірське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області із заявою про відновлення виплати призначеної пенсії по втраті годувальника як інвалід дитинства 3 групи.

8. Листом № 02-Б від 05 травня 2016 року Міжгірське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повідомило позивача про те, що призначена йому пенсія по втраті годувальника як інваліду дитинства 3 групи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із змінами внесеними до нього Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213 - VIII та Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", не виплачується, оскільки позивач працював і продовжує працювати на посаді, що дає право на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

9. Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції керувався пунктом 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

11. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову в частині позовних вимог з 01.01.2016, суд апеляційної інстанції виходив з правомірності дій органу Пенсійного фонду України щодо припинення виплати пенсії позивачу у зв'язку з працевлаштуванням на державну службу, оскільки відповідно до положень законодавства, яке регулювало спірні правовідносини з 01.01.2016, протягом роботи на державній службі виплата пенсії призупиняється і може бути відновлена лише після звільнення.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми чинного законодавства. Зазначає, що оскаржуване судове рішення суперечить існуючій судовій практиці та Конституції України.

13. У відзиві на касаційну скаргу відповідач не погоджується з касаційною скаргою, просить відмовити в її задоволенні, рішення судів попередніх інстанцій просить залишити без змін.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

15. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. З 01 квітня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, яким абзац другий частини першої статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів" пенсії, призначені відповідно до цього закону не виплачуються". Аналогічні зміни внесені до статті 37 Закону України № 3723-XII від 16 грудня 1993 року "Про державну службу".

17. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

18. Згідно з п. 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

19. Оскільки вказаний в п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року не прийнятий, то з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

20. Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", у зв'язку з чим, передбачені ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні, а тому відмова відповідача у виплаті позивачу призначеної пенсії, починаючи з 01 червня 2015 року є протиправною.

21. Разом з тим, враховуючи дату звернення позивача в суд з позовом (20 травня 2016 року) та положення ст.99,100 КАС України, відсутність заяви та поважних причин для поновлення строку, позовні вимоги позивача за період з 01 червня 2015 року по 19 листопада 2015 року правомірно залишені судом першої інстанції без розгляду.

22. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з 20 листопада 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у ст. 47 вказаного Закону підстав для її невиплати.

23. Разом з тим, колегія суддів погоджується з апеляційним судом, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що виплату позивачу пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необхідно здійснювати без визначення конкретної кінцевої дати, виходячи з наступного.

24. З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким статтю 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції, відповідно до якої тимчасово, у період з 01 січня 2016 по 31 грудня 2016 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

25. Також з 01 січня 2017 року відповідно до Закону України від 06 грудня 2106 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" норми статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції, відповідно до якої тимчасово по 31 грудня 2017 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

26. Після звільнення з роботи та подання до органу Пенсійного фонду України за місцем проживання трудової книжки із записом про звільнення або відповідного витягу з наказу, з дня, наступного за днем звільнення, пенсія виплачується у повному розмірі.

27. Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначена норма Закону чітко встановлює, що пенсія особам, які працюють на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

28. Тобто, визначено, що підставою для припинення виплати пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року у спірних правовідносинах є саме факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до зазначених законів, при чому в даному випадку не має значення чи набула особа таке право (тобто чи наявні підстави визначені законом для її призначення - вік, інвалідність, тощо) чи ні.

29. Отже, позивач, займаючи посаду головного спеціаліста з матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ДПІ у Міжгірському районі ГУ ДФС у Закарпатській області, працює на державній службі, а тому на нього розповсюджується дія ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в чинній редакції, у зв'язку з чим з 01 січня 2016 року відповідач правомірно тимчасово припинив виплату пенсії ОСОБА_2

30. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виплату позивачу пенсії по втраті годувальника (інвалід з дитинства ІІІ групи) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необхідно здійснювати у період з 20 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року; щодо позовних вимог в частині відновлення виплати ОСОБА_2 пенсії з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року то суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про їх безпідставність.

31. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

32. Відповідно до ст. 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

33. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 341, 343, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі № 302/468/16-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб