Справа № 826/11090/18
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 жовтня 2019 року № 826/11090/18

за позовом публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

Суддя - Вовк П.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Концерн Галнафтогаз» (далі також - ПАТ «Концерн Галнафтогаз», позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення податкового органу від 05 травня 2018 року № .

21 лютого 2019 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року, позивачу відмовлено в задоволені позову.

Водночас, постановою Верховного Суду від 18 червня 2019 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою суду від 23 липня 2019 року дану справу було прийнято до провадження суддею Вовком П.В. та призначено її до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято без правових підстав, за відсутності у діях позивача порушень приписів податкового законодавства.

Під час розгляду справи у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі; представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні.

У наданому суду відзиві на адміністративний позов відповідач проти задоволення позову заперечив з мотивів його необґрунтованості та безпідставності. У судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем було надано суду відповідь на відзив, в якому він висловив незгоду з позицією відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), наказу керівника податкового органу від 26 березня 2018 року № 519 у березні - квітні 2018 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України при здійсненні фінансово-господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю «Агровітал» за період з 01 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року, результати якої викладені в акті перевірки від 23 квітня 2018 року №1126/28-10-42-05/31729918.

05 травня 2018 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № на підставі зазначеного вище акту перевірки, яким, за порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 статті 134 ПК України, позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 34 423 800, 00 грн. за перший квартал 2016 року.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

08 січня 2016 року між ПАТ «Концерн Галнафтогаз» (покупець) та ТОВ «Агровітал» (постачальник) було укладено договір поставки № 1350, за умовами якого серед іншого якість товару повинна відповідати вимогам державних стандартів (ДСТУ) або технічних умов (ТУ), які діють на території України, а також вимогам, які звичайно ставляться до такого виду товару. Предметом поставки за цим договором є соя продовольча українського походження врожаю 2015 року насипом або в поліпропіленових мішках. Пункт поставки товару за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с . Візірка, вул. Чапаєва, 60, порт Южний, термінал «ТІС-Контейнерний термінал».

Вважаючи відсутнім реальний характер такої господарської операції, відповідачем і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Разом з тим, на підтвердження передачі товару за вказаним договором, позивачем надані суду копії актів № 1 від 29 січня 2016 року, № 2 від 12 лютого 2016 року, якими від ТОВ «Агровітал» представнику позивача на підставі довіреності передано у власність сою продовольчу українського походження врожаю 2015 року та видаткові накладні від 29 січня 2015 року № РН-0000028, від 12 лютого 2016 року № РН-0000029, копії платіжних доручень, за якими здійснена оплата товару, докази подальшої його реалізації від імені позивача ТОВ «Агро-Експорт Груп», яке діяло на підставі договору комісії № 1642 від 08 січня 2016 року, покупцю Agrobrand L.P. (Великобританія) в рамках контрактів № 4393, № 4394, № 4395 від 12 лютого 2016 року.

Направляючи дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд у своїй постанові вказав на те, що оцінюючи спірні правовідносини судами не було враховано обставини, встановлені рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 червня 2018 року у справі № 826/5304/18, яке набрало законної сили, ухваленого за результатами розгляду між тими самими сторонами, що і у цій справі, предметом якої було прийняття податкового повідомлення рішення про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за взаємовідносинами з ТОВ «Агровітал» на підставі акта перевірки, який є предметом дослідження цієї справи.

Так, відповідно до вимог ч. 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи позицію, викладену у постанові Верховного Суду, суд звертає увагу на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2018 року у справі № 826/5304/18 за позовом ПАТ «Концерн Галнафтогаз» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яке набрало законної сили, встановлено обставини фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Агровітал» за договором поставки № 1350 від 08 січня 2016 року.

Таким чином, суд визнає безпідставними доводи відповідача щодо безтоварності господарських операцій, що мали місце між позивачем та ТОВ «Агровітал» в межах обставин, що досліджуються судом, їх фіктивний характер.

Крім того, при вирішенні даної справи суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте за наслідком здійснення відповідачем документальної позапланової виїзної перевірки, розпочатої, у відповідності до вимог пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 ПК України, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року у справі № 757/67010/17-к, винесеної в межах кримінального провадження № 0001305, що підтверджується відомостями наявного в матеріалах справи наказу про проведення такої перевірки та службової записки від 03 квітня 2018 року № 20612/28-10-40-07-43.

Так, відповідно до вимог пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, в разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Тобто, вказана бланкетна норма податкового законодавства відсилає до закону, в порядку якого має бути отримано зазначене судове рішення (рішення слідчого судді), а відповідно до ч. 1 статті 4 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно, процесуальний порядок здійснення кримінального провадження визначений виключно КПК України, в той час як інші закони України, в тому числі ПК України, не встановлюють порядок провадження в кримінальних справах.

Також, ч. 1 статті 93 КПК України встановлює, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас, системний аналіз норм кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що вирішення слідчим суддею клопотань сторін кримінального провадження про проведення податкових перевірок будь-якого виду не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом, адже такі дії не відносяться ані до заходів забезпечення кримінального провадження в розумінні статті 131 КПК України, ані до слідчих дій в розумінні статей глави 20 КПК України, ані до негласних слідчих дій в розумінні статей глави 21 КПК України, які мають вичерпний перелік.

Отже, кримінально процесуальний закон не передбачає права, в тому числі, слідчого або прокурора на звернення до слідчого судді з клопотанням про призначення (проведення) позапланової документальної перевірки з питань дотримання окремими суб`єктами вимог податкового законодавства України, а останнім - приймати з цього приводу судове рішення, оскільки в КПК України відсутня процесуальна процедура розгляду такого виду клопотань.

Підсумовуючи наведене вбачається, що ухвала слідчого судді, якою санкціоновано проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку, не є правовою підставою для здійснення податковими органами такої перевірки в розумінні вимог пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 ПК України, оскільки таке рішення слідчого судді не є таким, що винесене ним відповідно до закону, як цього вимагає наведена норма податкового законодавства.

Таким чином, ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року у справі № 757/67010/17-к, винесена в межах кримінального провадження № 0001305, не може вважатись правомірною підставою для проведення податкової перевірки позивача, результати якої оформлені актом перевірки від 23 квітня 2018 року №1126/28-10-42-05/31729918, що свідчить про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Додатково до наведеного, суд при вирішенні даної справи враховує правові висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 13 листопада 2018 року по справі №812/963/16. Так, Верховний Суд вказав, що проведення перевірки податковим органом в межах кримінальної справи на виконання ухвали слідчого судді є самостійною підставою її проведення відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 статті 78 ПК України, результати якої є доказом у кримінальному провадженні.

Конкуренція між пріоритетом вирішення кримінальної справи над податковим спором і навпаки існувала із самого початку унормування фінансових правовідносин.

Так, п. 36 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» передбачено, що у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України, «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17 липня 2015 року № 655-8 і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов`язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

До запровадження наведених норм, діяли положення п. 86.9 статті 86 ПК України, якими передбачалось, що у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються органу, що призначив перевірку.

Загальний процес проведення перевірки із послідовного, коли за результатами перевірки приймається податкове повідомлення рішення, розривається. Спочатку матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність. Після набрання законної сили рішенням у межах кримінального провадження органи податкової служби мають право виносити податкові повідомлення - рішення.

За положеннями пп. 102.2.2 п. 102.2 статі 102 ПК України, грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, якщо посадову особу платника податків засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному проваджені винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Враховуючи наведене, Верховний Суд встановив, що органи податкової служби не мають права виносити податкові повідомлення-рішення до набрання законної сили відповідним рішенням в кримінальній справі, якщо грошове зобов`язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Увагу на це Верховний Суд звернув і під час розгляду даної адміністративної справи.

В контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що ухвалою від 23 липня 2019 року відповідач зобов`язувався надати суду, зокрема, докази дотримання порядку призначення проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Концерн Галнафтогаз», за наслідком проведення якої було складено акт від 23 квітня 2018 року № 1126/28-10-42-05/31729918, тобто, в тому числі, і вирок суду в кримінальній справі № 757/67010/17-к, в межах якої було слідчим суддею було прийнято ухвалу про надання дозволу на проведення перевірки позивача.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 9 статті 80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Разом з тим, на виконання наведених вимог відповідачем не було долучено до матеріалів справи доказів набрання законної сили відповідним рішенням в кримінальній справі № 757/67010/17-к, що на думку суду додатково до наведеного вище доводить передчасність та протиправність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення у цій справі, в частині перевірки проведеної на виконання ухвали слідчого судді в межах кримінального провадження.

В свою чергу, невиконання податковим органом порядку проведення документальної позапланової перевірки призводить до порушення відповідачем способу реалізації владних управлінських функцій та відсутності правових наслідків такої перевірки, що в свою чергу свідчить про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого за наслідком здійснення протиправної податкової перевірки платника податків.

Необхідно зазначити, що правова позиція щодо необхідності визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, у разі встановлення в судовому порядку обставин проведення відповідної податкової перевірки, за результатами якої вони були прийняті, з порушенням вимог законодавства, неодноразово була підтверджена обов`язковою для врахування судовою практикою Верховного Суду, яка була відображена, зокрема, в його постанові від 13 червня 2018 року по справі № 806/902/16 та в уже згадуваній вище постанові від 03 квітня 2018 року по справі № 820/4482/17.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» (04070, місто Київ, вулиця Набережно-Хрещатицька, 15-17/18; ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 11-г; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 05 травня 2018 року №.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Концерн Галнафтогаз» понесені ним витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби у розмірі 516 357, 20 грн. (п`ятсот шістнадцять тисяч триста п`ятдесят сім гривень).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текс судового рішення виготовлено та підписано 02 жовтня 2019 року.

Суддя П.В. Вовк