Справа № 520/528/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р.Справа № 520/528/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.04.19 року по справі № 520/528/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче комерційне підприємство"Форсаж"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче комерційне підприємство "Форсаж" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 19.10.2018 року № 7, від 19.10.2018 року № 7, від 19.10.2018 року № 3, від 19.10.2018 року № 3, від 04.01.2019 року № 3, від 04.01.2019 року № 3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки перевірки, на підставі яких було винесено оскаржувані податкові повідомлення - рішення, суперечать чинному законодавству та не відповідають фактичним обставинам. Вважає, що відповідачем необґрунтовано встановлено сплив строку позовної давності по відношенню до його контрагентів, а саме, не враховано його переривання та наявність погашеної заборгованості перед контрагентами підприємства. Також, позивач не погоджується з висновками відповідача про необхідність збільшення розміру податку на прибуток підприємств, в результаті включення до резерву сумнівних боргів дебіторської заборгованості за зобов`язаннями, за якими минув строк позовної давності, оскільки, на думку позивача, при збільшенні фінансового результату до оподаткування за вказаними операціями відбувається одночасне його зменшення на ту ж саму суму. Крім того, позивач вважає, що ним правомірно було включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по контрагентах ТОВ "ЧПЗ-Сатурн", ФОП ОСОБА_1 , ДП "Підприємство ДКВС України (№100). Щодо висновків контролюючого органу про заниження податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, позивач зазначив, що відповідний податок на майно ним було нараховано та сплачено за 1 та 2 квартали 2018 року у встановленому розмірі. Окрім цього, позивач вважає, що вартість отриманих його працівниками футболок не підлягала включенню до складу місячного (річного) оподаткованого доходу платників податків, а також не підлягали утриманню податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з відповідних сум, оскільки вказаний одяг не є додатковим благом, а надавався працівникам на поворотній основі. Таким чином, позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

10 квітня 2019 рішенням Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче комерційне підприємство "Форсаж" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 19.10.2018 року № 7, від 19.10.2018 року № 7, від 19.10.2018 року № 3, від 19.10.2018 року № 3, від 04.01.2019 року № 3, від 04.01.2019 року № 3 в частині донарахування грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств в розмірі 798840,59 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 199710,15 грн., які винесені відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче комерційне підприємство "Форсаж" .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче комерційне підприємство "Форсаж" витрати по оплаті судового збору у розмірі 15297,81 грн.

У стягненні за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче комерційне підприємство "Форсаж" витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального права. Стверджує, що під час проведення перевірки встановлено, що позивачем в порушення чинного законодавства занижено оподатковуваний прибуток за 1 півріччя 2018 року в результаті не включення до складу інших операційних доходів суми безнадійної кредиторської заборгованості по контрагентам-постачальникам, за якою минув строк позовної давності та такою, що не підлягає погашенню. Також, відповідач посилався на порушення позивачем вимог чинного законодавства за наявності дебіторської заборгованості, що підлягала включенню до резерву сумнівних боргів, внаслідок чого підприємством занижено різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України, а саме різниці, на які збільшується фінансовий (резерв сумнівних боргів) за 1 півріччя 2018 року. Крім того, відповідач вважає, що підприємством занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 1 та 2 квартали 2018 року внаслідок ненарахування та несплати у повному обсязі цього податку на нежитлові нерухомості придбані у його власність. Також, відповідач посилався на те, що підприємством в порушення вимог чинного законодавства не визначено як об`єкт оподаткування (додаткове благо) вартість виданого фізичним особам - платникам податку одягу, внаслідок чого не включено відповідні суми до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Окрім цього, відповідач вважає, що позивачем безпідставно включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "ЧПЗ-Сатурн", ФОП ОСОБА_1 , по яким відсутня реєстрація податкових накладних в ЄРПН, та з ДП "Підприємство ДКВС України (№100), з яким не проведено відповідне коригування. Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Отже, з викладених підстав вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, посилаючись на дотримання позивачем податкового законодавства та протиправність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Отже, посилаючись на викладені доводи просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче комерційне підприємство "Форсаж" (далі - ТОВ "ВКП "Форсаж") зареєстровано Виконавчим комітетом Харківської міської ради 24.05.2005 року та є платником податку на додану вартість з 04.07.2005 року, перебуває на обліку в Східній об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (Слобідський район) за податковим номером 33480844, що підтверджено в судовому засіданні представниками сторін та свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 499012, свідоцтвом про реєстрацію платника податку на додану вартість №29024582 (т. 1 а.с. 12-13).

Посадовими особами Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС у Харківській області) на підставі наказу від 25.07.2018 року №5356 з повідомленням від 25.07.2018 року №714 (т. 1 а.с. 14-15) було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ВКП "Форсаж" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, валютного - за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 30.06.2018.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 28.09.2018 № 4065/20-40-14-03-07/33480844 (т. 1 а.с. 16-138).

Висновками зазначеного акту перевірки встановлено, зокрема, наступні порушення позивачем:

- п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 137, п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України, п. 3 П(С)БО №1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Мінфіну України від 07.02.2013 №73, п. 15 П(С)БО №15 "Дохід", затвердженого наказом Мінфіну України від 29.11.1999 №290, п. 5 П(С)БО №11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Мінфіну України від 31.01.2000 №20, Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку "Витрати" П(С)БО 16, затвердженого наказом Мінфіну України від 31.12.1999 №318, п. 4, 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Мінфіну України від 08.10.1999 №237, ст. 1, п. 2 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Наказу Мінфіну України від 24.05.1995 №88 "Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку" на загальну суму 5864673 грн., у тому числі: на суму 792614 грн. за 1 півріччя 2018 року, в результаті не включення до складу інших операційних доходів суми безнадійної кредиторської заборгованості по вищевказаним контрагентам-постачальникам, за якою минув строк позовної давності та такою, що не підлягає погашенню; на суму 1308675 грн., в результаті завищення суми витрат, визначених за правилами бухгалтерського обліку, без доведення реальності факту отримання товарів від постачальників ПКВП "Промкомплект", ТОВ фірма "Харківагроснаб", ТОВ "Агрокомпостач-2016"; на різниці, які виникають відповідно до п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України, у сумі 3763384 грн. за 1 півріччя 2018 року; що призвело до заниження податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1055641 грн., у тому числі за 2015 рік у сумі 29933 грн., за 1 квартал 2016 року у сумі 5146 грн., за 2 квартал 2016 року у сумі 90772 грн., за 1 квартал 2017 року у сумі 109710 грн., за 1 півріччя 2018 року в сумі 820080 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємство занизило податок на додану вартість всього в загальній сумі 262539 грн., у тому числі за березень 2015 року - 1500 грн., за травень 2015 року - 750 грн., за липень 2015 року - 1000 грн., за серпень 2015 року - 450 грн., за вересень 2015 року - 9333 грн., за лютий 2016 року - 25944 грн., за квітень 2016 року - 100858 грн., за лютий 2017 року - 120787 грн., за березень 2017 року - 1917 грн., та зменшення "Суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" (ряд. 21 Декларації) в сумі 6502 грн. за серпень 2018 року;

- п.п. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266, п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємство не нарахувало податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки всього в сумі 9062,82 грн., в тому числі за 1 квартал 2018 року в сумі 4531,41 грн., за 2 квартал 2018 року в сумі 4531,41 грн.;

- п.п. б, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого не повідомлено податкову інспекцію про доходи, отримані фізичними особами, як додаткове благо у 2 кварталі 2016 року, у 2, 4 кварталі 2017 року, у 2 кварталі 2018 року, визначеному у порядку, встановленому п. 170.1 Податкового кодексу України (п.п. 164.2.17 Податкового кодексу України);

- п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся, на суму 1173,92 грн.;

- ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", підприємством у лютому 2018 року занижено суму нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, на 737,07 грн., яку було самостійно відкориговано платником у березні 2018 року;

- ст. 16-1 Підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору при виплаті платникам податків доходів за період, що перевірявся, на суму 97,82 грн.

19.10.2018 року ГУ ДФС у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення:

- № 7 про нарахування ТОВ "ВКП "Форсаж" грошових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1173,92 грн., штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 964,57 грн. та пені в розмірі 159,91 грн.;

- № 7 про нарахування ТОВ "ВКП "Форсаж" грошових зобов`язань зі сплати військового збору в розмірі 97,83 грн., штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 57,88 грн. та пені в розмірі 13,32 грн.;

- № 3 про нарахування ТОВ "ВКП "Форсаж" грошових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно в розмірі 9062,82 грн., штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2265,71 грн.;

- № 3 про зменшення ТОВ "ВКП "Форсаж" суми від`ємного значення з податку на додану вартість в розмірі 6502,00 грн.;

- № 3 про нарахування ТОВ "ВКП "Форсаж" грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств в розмірі 1055461,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 256427,00 грн.;

- № 3 про нарахування ТОВ "ВКП "Форсаж" грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 259289,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 64822,25 грн. (т. 1 а.с. 139-146).

За результатами адміністративного оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень ДФС України було прийнято рішення про розгляд скарги №42250/6/99-99-11-04-01-25 від 29.12.2018 року (т. 1 а.с. 147-162), яким, зокрема, були скасовані податкові повідомлення - рішення від 19.10.2018 року №3, №3 в частині визначення податкових зобов`язань та зменшення від`ємного значення податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПКВП "Промкомплект", ТОВ фірма "Харківагроснаб", ТОВ "Агрокомпостач-2016" та застосування штрафних санкцій у відповідному розмірі.

На підставі вказаного рішення ДФС України, 04.01.2019 року ГУ ДФС у Харківській області були винесені податкові повідомлення - рішення:

- № 3 про нарахування ТОВ "ВКП "Форсаж" грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств в розмірі 820080,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 205020,00 грн.;

- № 3 про нарахування ТОВ "ВКП "Форсаж" грошових зобов`язань з податку на додану вартість в розмірі 804,00 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 201,00 грн. (т. 1 а.с. 163-166).

Позивач, не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, прийнятими на підставі висновків акту перевірки від 28.09.2018 № 4065/20-40-14-03-07/33480844 та рішення ДФС України №42250/6/99-99-11-04-01-25 від 29.12.2018 року, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче комерційне підприємство "Форсаж" витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління ДФС у Харківській області від 19.10.2018 року № 7, від 19.10.2018 року № 7, від 19.10.2018 року № 3, від 19.10.2018 року № 3, від 04.01.2019 року № 3, від 04.01.2019 року № 3 в частині донарахування грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств в розмірі 798840,59 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 199710,15 грн., які винесені відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче комерційне підприємство "Форсаж", суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у перевіряємий період не було допущено порушення вимог податкового законодавства, тому винесені ГУ ДФС у Харківській області оскаржувані податкові повідомлення - рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято ГУ ДФС у Харківській області на підставі висновків відповідача про заниження ТОВ "Виробниче комерційне підприємство "Форсаж"задекларованих доходів з податку на прибуток підприємств на загальну суму 792614 грн. за 1 півріччя 2018 року; про заниження податку на прибуток за рахунок заниження різниць, які виникають відповідно до п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України, а саме різниць на які збільшується резерв сумнівних боргів за 1 півріччя 2018 року на загальну суму 3763384 грн.; про безпідставне включення до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 7306 грн. по контрагентах: ТОВ "ЧПЗ-Сатурн", ФОП ОСОБА_1 , ДП "Підприємство ДКВС України (№100); про заниження податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на суму 9062,82 грн. за 1 та 2 квартал 2018 року; про неправомірне не включення підприємством сум вартості отриманих працівниками футболок до складу місячного (річного) оподаткованого доходу платників податків, що призвело до не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету відповідних сум податку на доходи фізичних осіб (1173,92 грн.) та військового збору (97,82 грн.).

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними, виходячи з наступного.

З приводу доводів апелянта про заниження ТОВ "ВКП "Форсаж" задекларованих доходів з податку на прибуток підприємств на загальну суму 792614 грн. за 1 півріччя 2018 року, колегія суддів вказує на таке.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до п.п.134.1.1. ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п. 5 П(С)БО №11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Мінфіну України від 31.01.2000 №20, зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути

достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Відповідно до "Інструкції застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій", затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 № 291, передбачено, що на рахунку 71 "Інший операційний дохід" ведеться узагальнення інформації про інші доходи від операційної діяльності підприємства у звітному періоді, крім доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). До інших операційних доходів відносяться, зокрема: доходи від списання кредиторської заборгованості, щодо якої минув строк позовної давності.

Згідно з п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.

Таким чином, в розумінні Податкового кодексу України безнадійна заборгованість, у тому числі кредиторська, трактується, зокрема, як заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до частини 1 статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно з ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до положень статті 257 Цивільного кодексу України , загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, на момент проведення перевірки ТОВ "ВКП "Форсаж" мало в наявності непогашену кредиторську заборгованість перед контрагентами-постачальниками, перелік яких наведено в акті перевірки (т. 1 а.с. 30-33), які або було ліквідовані у встановленому порядку, або по відношенню до якої сплив строк позовної давності, в загальному розмірі 1557055,54 грн., з них заборгованість у сумі 764440,57 грн. відображена у акті перевірки №112/20-40-14-01-07/33480844 від 14.03.2016 року. Таким чином, контролюючим органом визначено, що залишок протермінованої кредиторської заборгованості по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" станом на 30.06.2018 року складає 792614,48 грн.

Так, матеріалами справи підтверджено, що сплив строку позовної давності відбувся по відношенню до наступних контрагентів: ТОВ "Агро-Союз-Черкаси" на суму 11,52 грн., ПФ "Технотранссервис" на суму 13,08 грн., ПП ОСОБА_2 на суму 37,80 грн., ТОВ НПФ "Машиностроитель-2" на суму 59,18 грн., ТОВ ДП "Восток-Агромаш" на суму 86,58 грн., ПП Трак-Шина-Сервіс на суму 131,00 грн., ПФ "Харьковагрозапчасть" на суму 153,48 грн., ПФ "Агродизель" на суму 200,70 грн., ФОП ОСОБА_3 на суму 369,96 грн., ТОВ К.И.П. на суму 587,74 грн., ФОП ОСОБА_4 на суму 740,00 грн., ПП Агроцентр-Плюс на суму 3667,87 грн., ФОП ОСОБА_5 на суму 11030,00 грн., ФОП ОСОБА_6 на суму 40607,80 грн., ОСОБА_7 на суму 60300,00 грн. Всього заборгованість на суму 117996,71 грн.

По відношенню до інших контрагентів, які були відображені в акті перевірки позивача, строк позовної давності або переривався, або заборгованість перед ними була погашена, а саме:

- ОСОБА_8 - заборгованість погашена, що підтверджується банківською випискою (т. 1 а.с. 167);

- СПДФО ОСОБА_9 - заборгованість погашена, що підтверджується банківською випискою (т. 1 а.с. 167);

- ТОВ Агродилер - заборгованість погашена зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 30.06.2016 року (т. 1 а.с. 170);

- СПДФО ОСОБА_10 - з боку ТОВ "ВКП "Форсаж" 11.05.2016 року наданий гарантійний лист на погашення заборгованості (т. 1 а.с. 169), строк позовної давності був перерваний та почав свій перебіг заново;

- СПДФО ОСОБА_11 - з боку ТОВ "ВКП "Форсаж" 08.06.2016 року наданий гарантійний лист на погашення заборгованості, строк позовної давності був перерваний та почав свій перебіг заново (т. 1 а.с. 168).

Таким чином, колегія суддів вважає, що сплив строку позовної давності у взаємовідносинах між ТОВ "ВКП "Форсаж" та його контрагентів: ОСОБА_8 , СПДФО ОСОБА_9 , ТОВ Агродилер, СПДФО ОСОБА_10 , СПДФО ОСОБА_11 спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, як вбачається з наявного в матеріалах справи акту перевірки, строк позовної давності по вищезазначеним контрагентам-постачальникам контролюючим органом встановлювався лише на підставі оборотно-сальдових відомостей по рахунку бухгалтерського обліку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

Колегія суддів зауважує, що оборотно-сальдові відомості не є належними документами, на підставі яких можливо встановити сплив строку позовної давності

При цьому, будь-які інші первинні (бухгалтерські) документи по вказаним контрагентам-постачальникам контролюючим органом не досліджувались.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність доказів здійснення ТОВ «Форсаж» дій щодо погашення заборгованості та вважає непідтвердженим порушення позивачем п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання».

Враховуючи встановлені обставини та наявні в матеріалах справи докази, колегія вважає помилковими висновки податкового органу про заниження ТОВ "ВКП "Форсаж" задекларованих доходів з податку на прибуток підприємств на загальну суму 792614 грн. за 1 півріччя 2018 року та погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність не включення ТОВ "ВКП "Форсаж" до складу інших операційних доходів спірні суми за відсутності у підприємства безнадійної заборгованості за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, передбаченої п.п. "а" п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

З приводу доводів апелянта про заниження ТОВ "ВКП "Форсаж" податку на прибуток за рахунок заниження різниць, які виникають відповідно до п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України, а саме різниць на які збільшується резерв сумнівних боргів за 1 півріччя 2018 року на загальну суму 3763384 грн., оскількиу ТОВ "ВКП "Форсаж" є в наявності дебіторська заборгованість по Д-ту рахунка 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" станом на 31.12.2014, на 31.12.2015, на 31.12.2016, на 31.12.20170, на 31.12.2018 у сумі 3763384 грн., яка, на думку відповідача, є сумнівною, а тому на цю суму повинен збільшуватися фінансовий результат до оподаткування (резерв сумнівних боргів), колегія суддів зазначає наступне.

Порядок коригування фінансового результату до оподаткування на різниці, що виникають при формуванні резервів сумнівних боргів, визначено п. 139.2 ст. 139 Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про дебіторську заборгованість та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затверджене наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237.

Згідно з п. 5 вказаного Положення дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Відповідно до п. 4 вказаного Положення чиста реалізаційна вартість дебіторської заборгованості - сума поточної дебіторської заборгованості за вирахуванням резерву

сумнівних боргів. Сумнівний борг - поточна дебіторська заборгованість, щодо

якої існує невпевненість її погашення боржником. Безнадійна дебіторська заборгованість - поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позивної давності.

За змістом п.6 Положення, поточна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги визнається активом одночасно з визнанням доходу від реалізації продукції, товарів, робіт і послуг та оцінюється за первісною вартістю. У разі відстрочення платежу за продукцію, товари, роботи, послуги з утворенням від цього різниці між справедливою вартістю дебіторської заборгованості та номінальною сумою грошових коштів та/ або їх еквівалентів, що підлягають отриманню за продукцію, товари, роботи, послуги, така різниця визнається дебіторською заборгованістю за нарахованими доходами (процентами) у періоді її нарахування.

Отже, вищезазначені положення розрізняють поняття сумнівний борг та безнадійна дебіторська заборгованість. Різниця між ними полягає в тому, що на суму сумнівного боргу створюється резерв сумнівних боргів, а на безнадійну дебіторську заборгованість - ні.

Відповідно до п. 8 вищезазначеного Положення величина резерву сумнівних боргів визначається за одним із методів: застосування абсолютної суми сумнівної заборгованості; застосування коефіцієнта сумнівності.

За методом застосування абсолютної суми сумнівної заборгованості величина резерву визначається на підставі аналізу платоспроможності окремих дебіторів.

Виходячи з вищенаведеного, резерв сумнівних боргів обчислюється, визначається та нараховується підприємством цілеспрямовано та створення такого резерву прямо залежить від платоспроможності окремих дебіторів.

Відповідно до п. 11 вищезазначеного Положення поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших

операційних витрат.

До списання дебіторської заборгованості положеннями Податкового кодексу України встановлюються наступні правила.

Відповідно до п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування збільшується, зокрема, на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів.

Згідно з п.п. 139.2.2 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів), яка відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

З огляду на викладене фінансовий результат до оподаткування зменшуватиметься на суму списаної дебіторської заборгованості (у тому числі за рахунок створеного резерву сумнівних боргів), яка відповідає ознакам, визначеним п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Так, саме в п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено ознаки безнадійної заборгованості, серед яких, зокрема: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.

З наведених положень податкового законодавства вбачається, що безнадійною заборгованістю, зокрема, є заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності та заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією (п.п. "а", п.п. "з" п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Як вбачається з акту перевірки позивача, спірна дебіторська заборгованість у сумі 3763384 грн. є заборгованістю за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності та заборгованістю суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією (т. 1 а.с. 50-56), що відповідає критеріям безнадійної заборгованості, визначеним п.п. "а", п.п. "з" п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

Так, зі змісту акту перевірки позивача вбачається, що спірна дебіторська заборгованість розглядається контролюючим органом лише за критеріями безнадійної, а не сумнівної.

Отже, вся безнадійна дебіторська заборгованість не підлягала включенню до резерву сумнівних боргів.

Таким чином, в даному випадку, під час списання дебіторської заборгованості з ознаками безнадійної, повинно відбутися дві дзеркальні операції - збільшення фінансового результату до оподаткування і одночасне його зменшення на ту ж саму суму.

Тобто, операція зі списання безнадійної дебіторської заборгованості, в даному випадку, не повинна була вплинути на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств.

Доводи апелянта про обов`язок підприємства створити реєстр сумнівних боргів колегія суддів відхиляє з огляду на те, що до резерву сумнівної заборгованості включається поточна дебіторська заборгованість, щодо якої є сумніви у її виплаті, що однак не стосуються безнадійної заборгованості, щодо якої були відсутні сумніви про її повернення. Колегія суддів звертає увагу на те, що на підприємстві взагалі може не створюватися резерв сумнівних боргів, якщо є впевненість в платоспроможності кожного окремого дебітора.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про непідтвердження заниження ТОВ "ВКП "Форсаж" податку на прибуток за рахунок заниження різниць, які виникають відповідно до п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 Податкового кодексу України, а саме різниць на які збільшується резерв сумнівних боргів за 1 півріччя 2018 року на загальну суму 3763384 грн.

Щодо доводів апелянта про безпідставне включення ТОВ "ВКП "Форсаж" до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 7306 грн. по контрагентах: ТОВ "ЧПЗ-Сатурн", ФОП ОСОБА_1 , ДП "Підприємство ДКВС України (№100), внаслідок відсутності реєстрації податкових накладних в ЄРПН в грудні 2016 року на суму ПДВ 804,00 грн. по контрагенту ТОВ "ЧПЗ-Сатурн" та в лютому 2018 року на суму ПДВ 1764,97 грн. по контрагенту ФОП ОСОБА_1 , а також внаслідок не проведення коригування податкового кредиту на підставі розрахунку коригування від 17.11.2017 року в жовтні 2017 року на суму 4737,00 грн. по контрагенту ДП "Підприємство ДКВС України (№100), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 14.1.60 ст. 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН) - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

З огляду на зазначені норми, колегія суддів вказує на те, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, які є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, повинні бути складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, підтвердженням чого є відповідні квитанції.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що по взаємовідносинах з ТОВ "ЧПЗ-Сатурн" позивачем включено до складу податкового кредиту грудня 2016 року суму податку на додану вартість у розмірі 1966,66 грн. відповідно до податкової накладної від 06.12.2016 року №6 (т. 1 а.с. 171). Вказана податкова накладна була зареєстрована в ЄРПН, що підтверджується відповідною квитанцією (т. 1 а.с. 172).

В свою чергу, відповідачем до суду не надано будь-яких доказів наявності податкової накладної по взаємовідносинах позивача з ТОВ "ЧПЗ-Сатурн" на суму ПДВ 804,00 грн., а також доказів відсутності реєстрації цієї накладної в ЄРПН.

Жодних доводів з даного приводу апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що існування податкової накладної на суму 804,00 грн. в ЄРПН по взаємовідносинах позивача з ТОВ "ЧПЗ-Сатурн" не підтверджується , тому висновки податкового органу про відсутність реєстрації зазначеної податкової накладної є хибними.

З приводу тверджень податкового органу про включення позивачем до складу податкового кредиту суми ПДВ 1764,97 грн. по контрагенту ФОП ОСОБА_1 у лютому 2018 року, колегія суддів вказує на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 позивачем було включено до складу податкового кредиту лютого 2018 року суму податку на додану вартість у розмірі 1764,97 грн. відповідно до розрахунку коригування №9 від 28.02.2018 року до податкової накладної №2 від 31.01.2018 року (т. 1 а.с. 173). Вказаний розрахунок коригування було зареєстровано в ЄРПН, що підтверджується відповідною квитанцією (т. 1 а.с. 174).

Жодних аргументів на спростування вказаних доказів апеляційна скарга не містить.

Так, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо спростування наявними в матеріалах справи доказами тверджень податкового органу про відсутність реєстрації податкової накладної на суму 1764,97 грн. в ЄРПН по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_1 .

З приводу тверджень апелянта про не проведення позивачем коригування податкового кредиту на підставі розрахунку коригування від 17.11.2017 року в жовтні 2017 року на суму 4737,00 грн. по контрагенту ДП "Підприємство ДКВС України (№100), колегія суддів також вказує на відсутність доводів апелянта на підтвердження своєї позиції та вважає необхідним зазначити наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що по взаємовідносинах з ДП "Підприємство ДКВС України (№100) позивачем було виключено зі складу податкового кредиту жовтня 2017 року суму податку на додану вартість у розмірі 4737,00 грн. відповідно до розрахунків коригувань №54 та №55 від 17.10.2018 року до податкових накладних №48 від 20.04.2017 року та №59 від 23.03.2017 року (т. 1 а.с. 175, 177). Вказані розрахунки коригувань були зареєстровані в ЄРПН, що підтверджується відповідними квитанціями (т. 1 а.с. 176, 178).

Відповідачем не спростовано, що будь-які розрахунки коригувань по взаємовідносинах позивача з ДП "Підприємство ДКВС України (№100) від 17.11.2017 року на суму 4737,00 грн. не складались.

Також, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції відповідачем не було надано будь-яких доказів складення позивачем розрахунків коригувань по взаємовідносинах з ДП "Підприємство ДКВС України (№100) від 17.11.2017 року на суму 4737,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про не підтвердження порушення позивачем вимог податкового законодавства внаслідок не проведення позивачем коригування податкового кредиту на підставі розрахунку коригування від 17.11.2017 року в жовтні 2017 року на суму 4737,00 грн. по контрагенту ДП "Підприємство ДКВС України (№100).

Крім того, зі змісту акту перевірки вбачається, що до висновків про безпідставне включення підприємством до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 7306 грн. по контрагентах: ТОВ "ЧПЗ-Сатурн", ФОП ОСОБА_1 , ДП "Підприємство ДКВС України (№100), контролюючий орган дійшов лише на підставі співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, за даними яких встановлено розбіжності між сумами податкового кредиту з ПДВ ТОВ "ВКП "Форсаж" та сумами податкових зобов`язань контрагентів - постачальників. При цьому, будь-які первинні (бухгалтерські) документи контролюючим органом не досліджувались.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає правомірним включення ТОВ "ВКП "Форсаж" до складу податкового кредиту суму ПДВ у розмірі 7306 грн. по контрагентах: ТОВ "ЧПЗ-Сатурн", ФОП ОСОБА_1 , ДП "Підприємство ДКВС України (№100).

З приводу доводів апелянта про заниження ТОВ "ВКП "Форсаж" податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 9062,82 грн. за 1 та 2 квартали 2018 року, оскільки, в порушення п.п. 266.1.2п. 266.1, п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України ТОВ "ВКП "Форсаж" не нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на нежитлові нерухомості, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Каштанова, буд. 29, літ. "О-1", загальною площею 1946,9 кв.м., колегія суддів вказує на таке.

У відповідності до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України визначено платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до п.п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, ТОВ "ВКП "Форсаж" згідно з договором купівлі-продажу від 15.12.2017 року (бланк серії НМХ №693075), який засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. та зареєстровано у реєстрі за №2029, придбано у власність у СП у формі ТОВ "Метал Холдінг" нерухоме майно, а саме: ? частку нежитлової будівлі літ. "О-1" загальною площею 1946,9 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків , вул. Каштанова, буд. 29 (т. 1 а.с. 184-185).

Згідно п. 1.3 вказаного договору вартість об`єкта становить 2236562,73 грн., відповідна вартість відчужуваної частки нерухомого майна складає 1211460,69 грн.

Також, ТОВ "ВКП "Форсаж" згідно з договором купівлі-продажу від 15.12.2017 року (бланк серії НМХ №693076), який засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. та зареєстровано у реєстрі за №2032, придбано у власність у СП у формі ТОВ "Метал Холдінг" нерухоме майно, а саме: ? частку нежитлової будівлі літ. "О-1" загальною площею 1946,9 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Каштанова, буд. 29 (т. 1 а.с. 186-187).

Згідно п. 1.3 вказаного договору вартість об`єкта становить 2236562,73 грн., відповідна вартість відчужуваної частки нерухомого майна складає 1025102,04 грн.

На нежитлову будівлю літ. "О-1" загальною площею 1946,9 кв.м., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Каштанова, буд. 29, видано технічний паспорт (т. 1 а.с. 188-190).

Таким чином, відповідно до вищевказаних договорів купівлі - продажу ТОВ "ВКП "Форсаж" було придбано у власність по ? частині нежитлової будівлі літ. "О-1", яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Каштанова, буд. 29. Загальна площа придбаної нежитлової будівлі загалом складає 1946,9 кв.м.

З огляду на те, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, колегія суддів вказує на те, що об`єктом оподаткування в даному випадку є частки придбаної нежитлової будівлі: по ?. При цьому, розрахунок податку на нерухоме майно здійснюється з урахуванням загальної площі нежитлової будівлі, тобто 1946,9 кв.м.

При цьому, зі змісту акту перевірки позивача (арк. акту перевірки 111, т. 1 а.с .126) вбачається, що розрахунок суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючим органом проведено двічі з урахуванням загальної площі нежитлової будівлі, тобто 1946,9 кв.м., а не придбаних часток по 1/2 згідно вищезазначених договорів купівлі - продажу.

В апеляційній скарзі податковий орган також зазначає, що ТОВ "ВКП "Форсаж" не нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на нежитлові нерухомості загальною площею1946,9 кв.м.

Однак, колегія суддів зауважує, що ТОВ "ВКП "Форсаж" було нарахований відповідний податок на майно за 1 та 2 квартали 2018 року у встановленому розмірі з урахуванням придбаних по ? часток будівлі літ. "О-1", яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Каштанова, буд. 29, загальною площею 1946,9 кв.м., що підтверджується поданою позивачем податковою декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік (т. 1 а.с. 179-182), прийнятою контролюючим органом, про що свідчить відповідна квитанція (т. 1 а.с. 183).

Зокрема, сплата ТОВ "ВКП "Форсаж" нарахованого відповідно до вказаної декларації податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 1 та 2 квартали 2018 року відповідачем не заперечується ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

Отже, твердження апелянта про заниження ТОВ "ВКП "Форсаж" податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, всього в сумі 9062,82 грн. за 1 та 2 квартали 2018 року, колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ "ВКП "Форсаж" у повному обсязі нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 1 та 2 квартали 2018 року на нежитлові нерухомості, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Каштанова, буд. 29, літ. "О-1", загальною площею 1946,9 кв.м.

З приводу доводів податкового органу про не включення ТОВ "ВКП "Форсаж" сум вартості отриманих працівниками футболок до складу місячного (річного) оподаткованого доходу платників податків, що призвело до не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету відповідних сум податку на доходи фізичних осіб (1173,92 грн.) та військового збору (97,82 грн.), колегія суддів вказує на таке.

Підпунктом 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно із підпунктами 163.1.1, 163.1.2 пункту 163.1. статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: б) вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.

Згідно з п.п. 165.1.9 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, як вартість спеціального (форменого) одягу та взуття, що надаються роботодавцем у тимчасове користування платнику податку, який перебуває з ним у трудових відносинах.

Аналіз вищезазначених норм вказує, що у випадку, якщо кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) роботодавцем (податковим агентом) платникам податків (працівникам такого податкового агента) на виконання обов`язку щодо їх забезпечення додатковими соціальними гарантіями, компенсаціями та пільгами в силу укладеного та чинного колективного договору, а також включення роботодавцем витрат на таке надання до складу собівартості реалізованих послуг, то таке надання не є додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу таких платників податку.

Колегія суддів зауважує, що надання працівникам ТОВ "ВКП "Форсаж" спеціального (форменого) одягу, а саме відповідних брендованих футболок та перелік посад, яким надаються такі футболки, передбачено наказом директора ТОВ "ВКП "Форсаж" і безпосередньо пов`язано з виконанням працівниками трудових функцій. Футболки надаються працівникам на поворотній основі.

Факт видачі ТОВ "ВКП "Форсаж" у червні 2016 року, квітні, червні, листопаді 2017 року, травні 2018 року фізичним особам платникам податку, які перебували у трудових відносинах з підприємством, одягу (футболок), сторонами по справі не заперечується.

Доводи апеляційної скарги про відсутність колективного договору, колегія суддів відхиляє з огляду наказ директора позивача про ТОВ "ВКП "Форсаж" , яким передбачено надання працівникам спеціального одягу, що безпосередньо пов`язано з виконанням ними своїх функцій.

Отже, вартість футболок не підлягає включенню до складу місячного (річного) оподаткованого доходу платників податків, а також не підлягає нарахуванню, утриманню податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи податкового органу про неправомірне не включення ТОВ "ВКП "Форсаж" сум вартості отриманих працівниками футболок до складу місячного (річного) оподаткованого доходу платників податків, що призвело до не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету відповідних сум податку на доходи фізичних осіб (1173,92 грн.) та військового збору (97,82 грн.), є безпідставним та необґрунтованим.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає спростованими наявними в матеріалах справи доказами доводи відповідача щодо виявлених актом перевірки порушень.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 19.10.2018 року № 7, від 19.10.2018 року № 7, від 19.10.2018 року № 3, від 19.10.2018 року № 3, від 04.01.2019 року № 3, від 04.01.2019 року № 3 в частині донарахування позивачу грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств в розмірі 798840,59 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 199710,15 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 19.10.2018 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість та безпідставність висновків акту перевірки та наявність підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року по справі № 520/528/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 07.10.2019 року