Справа № 420/2109/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/2109/19
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська, Управління праці та соціального захисту населення Южненської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення засідання комісії з питань соціального захисту населення Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська, оформленого витягом з протоколу №2 від 06 листопада 2018 року, зобов`язати відповідача надати їй статус «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни», на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року позовні вимоги було задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачка з 06 листопада 1996 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06 листопада 1996 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у м.Новомосковськ Дніпропетровської області 11 липня 2018 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що у період з 11 вересня 2014 року по 14 вересня 2014 року, з 01 вересня 2015 року по 05 вересня 2015 року, з 02 вересня 2016 року по 12 жовтня 2016 року, з 01 травня 2018 року по 01 червня 2018 року підполковник ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, забезпеченні її проведення чи у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 27 серпня 2018 року №354; був учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол №2874 від 17 жовтня 2018 року) захворювання підполковника ОСОБА_2 1978 року народження «Гостра недостатність кровообігу. Раптова серцева смерть», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , - захворювання та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

23 листопада 2018 року позивачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська із заявою щодо надання статусу сім`ї померлого ветерана війни у зв`язку із смертю чоловіка.

Проте, згідно витягу з протоколу №2 від 06 листопада 2018 року засідання комісії з питань соціального захисту населення Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська позивачці відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (аркуш справи 19).

Підставою для такого рішення стала та обставина, що смерть від захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, не є смертю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини.

Відмова у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни і стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з надання позивачкою на розгляд комісії з питань соціального захисту населення м.Новомосковська всіх необхідних документів, на підставі яких можливо встановити статус «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дія якого поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок, в тому числі, захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Положеннями статей 4, 5 частини 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон) ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Зі змісту статті 10 Закону вбачається, що чинність цього Закону поширюється на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

При цьому, чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Відповідно до абз.5 п.2, п.5, 6 «Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740 статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається, зокрема, сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку. Рішення про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, приймається структурними підрозділами місцевих держадміністрацій з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів.

Як було зазначено, 23 листопада 2018 року позивачка звернулася до Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська із заявою щодо надання статусу сім`ї померлого ветерана війни у зв`язку із смертю чоловіка, водночас, відповідачем відмовлено у встановленні вказаного статусу, оскільки, на думку відповідача, смерть від захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, не є смертю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідача та зазначає, що підставою для надання статусу сім`ї померлого ветерана війни (в контексті даних спірних правовідносин) може бути смерть особи, члени сім`ї якої клопочуть про відповідний статус, внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Так, відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол №2874 від 17 жовтня 2018 року) захворювання підполковника ОСОБА_2 (який був учасником бойових дій та брав участь в антитерористичній операції) «Гостра недостатність кровообігу. Раптова серцева смерть», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , - захворювання та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Отже, враховуючи наявність встановленого причинно-наслідкового зв`язку між захворюванням, одержаним під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та смертю чоловіка позивачки, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що в зв`язку зі зміною зареєстрованого місця проживання позивачки відсутні підстави для повторного розгляду питання щодо надання їй статусу «члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки Управлінням праці та соціального захисту населення м.Новомосковська протиправно було відмовлено ОСОБА_1 в наданні вказаного статусу, а тому саме Управління праці та соціального захисту населення м.Новомосковська повинно вчинити дії по поновленню порушеного права позивачки.

Окремо колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції (з висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції) зобов`язав саме надати позивачці відповідний статус, а не повторно розглянути дане питання, що виключає можливість вирішення вказаного питання Управлінням праці та соціального захисту населення м.Новомосковська на власний розсуд, натомість передбачає вчинення Управлінням праці та соціального захисту населення м.Новомосковська безальтернативних дій по наданню позивачці спірного статусу.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення м. Новомосковська - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.