Справа № 280/5202/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5202/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суд від 28 лютого 2019 року (головуючий суддя Батрак І.В.)

у справі № 280/5202/18

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.10.2018 № про сплату штрафу у розмірі 2539,52 грн. та пені у розмірі 708,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у розрахунку штрафної санкції, доданого до оскаржуваного рішення, розмір єдиного внеску, від якого розраховується штраф та пеня, не відповідає мінімальному страховому внеску, що діяв у період за який нарахована штрафна санкція. Крім того, що у розрахунку штрафної санкції дати операції не відповідають реальним датам сплати єдиного внеску, які підтверджуються квитанціями банків або інших установ.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.02.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано, що станом на I квартал 2016 року позивач мав заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску за попередні періоди, вказаний борг позивача з 19.04.2016 не переривався, що підтверджується даними облікової картки платника та не спростовано позивачем відповідними доказами, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно та у відповідності до приписів чинного законодавства до позивача застосовані штрафні санкції за несвоєчасність сплати єдиного внеску за період з 20.07.2016 до 22.10.2018 та нарахована пеня.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції, позивач зазначає, що обов`язковою передумовою для прийняття рішення про нарахування пені та застосування штрафів є надіслання платнику податків вимоги про сплату недоїмки, однак жодних вимог від відповідача позивач не отримував.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає винесене судом першої інстанції рішення законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований 31.01.2005 Виконавчим комітетом Запорізької міської ради за №2 005742, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію Серія НОМЕР_1.

30.10.2018 Головним управлінням ДФС України в Запорізькій області проведено камеральну перевірку з питань несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування єдиного внеску ФОП ОСОБА_2 за період з 20.07.2016 по 22.10.2018.

За результатами перевірки 30.10.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафну санкцію у розмірі 2539,52 грн. за період з 20.07.2016 до 22.10.2018 та нарахована пеня у розмірі 708,38 грн.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд не погоджується з судом першої інстанції про правомірність означеного рішення.

За визначенням п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції на момент виникнення спірних відносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За правилами абз.1 ч.7 ст.9 Закону № 2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно з абз.1, 2 ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

За визначенням п.1 ч.1 ст.6 Закону № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

За приписами п.2 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Отже, правовим наслідком несвоєчасної сплати сум єдиного внеску для платника податків є застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується (ч.16 ст.25 Закону № 2464-VI).

За положеннями ч.15 ст.25 Закону № 2464-VI рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.1 р.VII Інструкції № 449 (в редакції на момент винесення спірного рішення) за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції № 449 передбачено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1- 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах:

за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Окрім цього, у п.4 р.VII Інструкції № 449 встановлено, що факти порушень законодавства, крім тих, що є предметом акта документальної перевірки, та тих, що зазначені у підпункті 2 пункту 2 цього розділу, посадова особа органу доходів і зборів оформляє актом довільної форми, в якому чітко викладається зміст порушення з обґрунтуванням порушених норм законодавчих актів. Такий акт про порушення надсилається (вручається) платнику разом із рішенням про застосування штрафних санкцій.

Отже, прийняття рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яке є самостійним виконавчим документом, відбувається на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Згідно розрахунку фінансових санкцій до оскаржуваного рішення від 30.10.2018 № позивачем у період з 20.07.2016 по 22.10.2018 несвоєчасно перераховано єдиний внесок.

Позивач проти вказаного факту заперечує, зазначає, що вчасно та у повному обсязі сплачував платежі за єдиним соціальним внеском.

На підтвердження цього позивачем надано квитанції: №021138.01.048.055 від 19.04.2016 на суму 910,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 1 квартал 2016 року, № б/н від 19.10.2016 на суму 1000,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 3 квартал 2016 року, №124 від 18.04.2017 на суму 2 112,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 1 квартал 2017 року, №0.0.810384599.1 від 19.07.2017 на суму 2 112,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 2 квартал 2017 року, №…. від 07.10.2017 на суму 2 112,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 2 квартал 2017 року, б/н від 19.01.2018 на суму 2 112,00 грн. з призначенням платежу за 4 квартал 2017 року, №0.0..1 від 20.04.2018 на суму 2 457,18 грн. з призначенням платежу ЄСВ, №0.0.1060210… від 19.07.2018 на суму 2 457,18 грн. з призначенням платежу ЄСВ за квартал, № 0.0..1 від 19.10.2018 про сплату єдиного внеску на суму на суму 2 457,18 грн. з призначенням платежу ЄСВ за ІІІ квартал.

В результаті дослідження наявних в матеріалах справи означених вище платіжних документів, складеного відповідачем розрахунку штрафних санкцій з урахуванням його пояснень, апеляційний суд дійшов висновку, що дійсно, як вказано судом першої інстанції борг по ЄСВ у позивача за даними інтегрованої картки платника податків виник у зв`язку з несвоєчасною сплатою ЄСВ за І квартал 2016 року, внаслідок чого наступні платежі на підставі частини шостої статті 25 Закону №2464-VI зараховувались відповідачем у рахунок погашення заборгованості позивача попередніх періодів, а не поточних платежів в оплату самостійно визначених сум ЄСВ за відповідні звітні періоди.

Так, згідно квитанції №021138.01.048.055 від 19.04.2016 позивачем сплачено суму 910,00 грн. з призначенням платежу ЄСВ за 1 квартал 2016 року.

Втім, ця сума не була зарахована контролюючим органом відповідно до її призначення, оскільки позивачем помилково сплачену вказану суму на інший рахунок - рахунок ЄСВ на найманих працівників (код платежу 7101000).

За поясненням відповідача сума 910,00 грн. на підставі заяви позивача про перерахування грошових коштів з одного рахунку на інший зарахована на рахунок ЄСВ за ФОП 18.08.2016 в рахунок погашення ЄСВ за ІІ квартал 2016 року.

З цього приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що сплата позивачем коштів на неправильний рахунок не може бути свідченням порушення ним законодавства про збір та облік єдиного внеску.

В спірному випадку відповідно до квитанції №021138.01.048.055 від 19.04.2016 сплата ЄСВ за І квартал 2016 року позивачем здійснена своєчасно, кошти фактично надійшли до бюджету, а невірне зазначення номеру рахунку у платіжному дорученні не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання з ЄСВ у визначений законодавством строк.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону №2464-VI для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Отже, здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений ст.9 Закону № 2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафу, передбаченого ст.25 цього Закону.

Аналогічні правові висновки наведені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №816/591/16, від 21.02.2018 у справі №813/1008/16, від 14.02.2018 у справі №816/1254/17.

Допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки кошти в сумі 910,00 грн. в подальшому були перераховані на відповідний рахунок в казначействі. До того ж, така помилка самостійно виявлена позивачем, який вжив відповідних заходів щодо спрямування коштів за належністю.

Аналогічна правова позиція викладена Верховних Судом у постанові від 24.10.2018 у справі №760/6097/16-а.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що встановлені обставини не свідчать про порушення позивачем законодавства про збір та облік єдиного внеску і не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Приймаючи до уваги, що помилкова сплата ЄСВ за І квартал 2016 року на інший казначейський рахунок пов`язана з висновками контролюючого органу про затримку платежів з ЄСВ і за інші звітні періоди, внаслідок чого відповідні платежі зараховувались у рахунок погашення заборгованості позивача попередніх періодів, визначені оскаржуваним рішенням від 30.10.2018 № суми штрафу за період з 20.07.2016 по 22.10.2018 та пені апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно, означене рішення від 30.10.2018 № не відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.2 КАС України, є неправомірним і підлягає скасуванню.

Висновки суду першої інстанції з цього приводу є такими, що не відповідають нормам матеріального прав та фактичним обставинам справи, що відповідно до ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 280/5202/18 скасувати, прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 30.10.2018 №.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко