Справа № 240/6907/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6907/19

Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

07 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року (час ухвалення рішення- не зазначено, місце ухвалення- м.Житомир, дата складення повного тексту- 26.06.2019р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, у якому просив:

- визнати відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо передачі йому земельної ділянки за кадастровим номером :04:000:0397 площею 48,3635 га , розташованої на території Коростишівського району Житомирської області, в оренду терміном на 49 років для сінокосіння, згідно клопотання від 02.01.2019,- протиправною;

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирської області передати земельну ділянку для сінокосіння в оренду терміном на 49 років за кадастровим номером :04:000:0397 площею 48,3635 га, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області.

-стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області судові витрати на професійну правову допомогу кошти в розміри 2606,10 грн.

-встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирської області подати до суду у двотижневий термін з моменту набрання рішення законної сили звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Постановлено визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, у передачі земельної ділянки, розташованої на території Коростишівського району Житомирської області, у оренду терміном на 49 років для сінокосіння ОСОБА_1 , згідно клопотання від 02.01.2019; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирської області передати ОСОБА_1 земельну ділянку для сінокосіння в оренду терміном на 49 років за кадастровим номером :04:000:0397 площею 48,3635 га, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області.

Не погоджуючись з рішенням, його оскаржив відповідач. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до норм чинного законодавства можливість отримання зазначеної позивачем у заяві земельної ділянки для ведення фермерського господарства, допустиме за умов взяття участі у земельних торгах, де проводитиметься продаж права оренди спірної земельної ділянки, за результатами проведення яких укладається договір оренди земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів. Також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що подаючи документи про надання спірної земельної ділянки в оренду, позивач не подав проект землеустрою, що виключає можливість прийняття рішення про передачу земельної ділянки в оренду.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановив суд, 02 січня 2019 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Житомирській області із клопотанням, в якому просив передати в оренду для сінокосіння терміном на 49 років земельну ділянку за кадастровим номером :04:000:0397 площею 48,3635 га, яка розташована за межами населених пунктів Коростишівського району Житомирської області.

Листом №Г-69/0-361/0/22-19 від 24.01.2019 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що:

- заявник є керівником, підписантом і засновником Селянського (фермерського) господарства "Нона", "Нона-1", а тому отримання земельних ділянок в оренду має відбуватись за процедурою проведення земельних торгів;

- вказана позивачем земельна ділянка має орієнтовний склад угідь - перелоги. При цьому, відповідно до переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 перелогами вважають орні землі, які раніше оралися, а згодом більше року починаючи з осені не використовувалися для засіву сільськогосподарських культур і не готуються під пар. Земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби - це ділянки сільськогосподарського призначення, які надаються тільки в тимчасове користування (оренду) і повинні використовуватися виключно як сінокіс чи пасовище;

- позивачем не надано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка площею 48,3635 га, яка розташована на території Коростишівського району Житомирської області щодо якої позивачем порушено питання про надання в оренду для сінокосіння, є сформованою, оскільки їй присвоєно кадастровий номер :04:000:0397, а відтак, посилання відповідача на необхідність розроблення ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0397, є необґрунтованим, оскільки не підпадає під такі вимоги, передбачені абз.2 ч.1 ст.123 Земельного кодексу України.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Статтею 34 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Це право громадян може бути реалізоване за рахунок земель, що перебувають у державній, комунальній та приватній власності.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, в тому числі на умовах оренди, врегульовано правовими нормами статей 123 та 124 цього ж Кодексу.

Земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби - це ділянки сільськогосподарського призначення, які надаються тільки в тимчасове користування (оренду) і повинні використовуватися виключно як сінокіс чи пасовище. Переводити такі ділянки в інші види сільськогосподарських угідь, в ріллю чи багаторічні насадження, заборонено. Такі земельні ділянки можуть надаватись лише громадянам , які утримують худобу (корів, кіз, овець тощо).

Відповідно до ч.2 ст.123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ч.3 ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до ч.6 ст.123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з ч.10 ст.23 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

У даній справі суд встановив, що позивач звернувся із заявою про передачу йому в оренду конкретної земельної ділянки, кадастровим номер :04:000:0397 площею 48,3635 га, для сінокосіння в оренду терміном на 49 років. Вважаючи, що земельна ділянка сформована, проект землеустрою позивачем не замовлявся.

Відповідач, зазначаючи про те, що земельна ділянка не сформована, а кадастровий номер присвоєна за результатами технічної інвентаризації, наполягав на неможливості передачі її позивачу в оренду у зв`язку з відсутністю проекту землеустрою.

Матеріалами справи встановлено, що спірна земельна ділянка кадастровим номером :04:000:0397 площею 48,3635 га, віднесена до земель державної власності, категорія- землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

2. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Землі сільськогосподарського призначення надаються у користування:

а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового ведення сільського господарства;

г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Отже, земельна ділянка, на відміну від інших об`єктів права власності, відносно яких власник вправі здійснювати будь-які дії (знищувати, псувати, споживати тощо), має використовуватися виключно відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до частини першої статті 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Тобто землі сільськогосподарського призначення можуть передаватись в оренду громадянам для сінокосіння та використовуватись ними лише в межах даного виду використання.

З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи та перевірки доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції витребувані матеріали технічної інвентаризації спірної земельної ділянки.

Інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Державна інвентаризація земель проводиться шляхом формування земельних ділянок незалежно від форми власності, визначення їх угідь та у разі потреби віднесення таких земельних ділянок до певних категорій для інформаційного наповнення Державного земельного кадастру.

Як встановлено з матеріалів технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Коростишівського району, яка затверджена наказом ГУ Держземагенства у Житомирській області №238/а від 20.11.2013 року, спірна земельна ділянка віднесена до виду " сільськогосподарські землі ", підвид "сільськогосподарські угіддя", "перелоги".

Разом з тим, згідно статистичної довідки від 08.10.2013 року №01-16/2366/06/2-13, що міститься в матеріалах, спірна земельна ділянка за підвидом віднесена до земель "рілля".

Відповідно до переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь, затвердженого постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 група "Рілля" включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці.

До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви.

Окрім того, зазначена статистична довідка містить інформацію, що зазначена земельна ділянка віднесена до земель запасу.

За таких обставин обґрунтованим є висновок відповідача про необхідність виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки для відведення під сінокосіння.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок або як його ще називають проект відводу землі - це така технічна документація, яка розробляється коли потрібно відвести земельні ділянки із державної та комунальної власності, у випадках зміни цільового призначення або надання земельних ділянок в оренду.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляється у таких випадках:

відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

зміни цільового призначення земель;

надання земельних ділянок в оренду із земель державної або комунальної власності;

безкоштовної приватизації земельних ділянок громадянами;

формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав;

продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам;

підготовки земельних ділянок до продажу на земельних торгах.

Оскільки у випадку, що розглядається, створюється нове землекористування і відбувається зміна угідь, необхідно виготовити проект землеустрою.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини, допустив неповноту у розгляді справи, а тому дійшов помилкового висновку щодо протиправності оскарженого рішення відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у позові з викладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити .

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 жовтня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.