Справа № 1340/4355/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 рокуЛьвів№857/7662/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участю представників: позивача Назарка А.Р., відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі №1340/4355/18 (головуючий суддя Костецький Н.В. проголошене о 15:50 год. у м. Львові повний текст рішення складений 07.06.2019р.) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Львівській області спрямовані на призначення та проведення інспекційного відвідування на підставі наказу від 20.08.2018 року №1947П та направлення на проведення позапланової перевірки від 20.08.2018 року №1773; визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14 вересня 2018 року № ЛВ912/463/АВ/ФС, якою накладено на ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) штраф у розмірі 1 228 590 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець з 24.08.2007, має 9 найманих працівників. 20.08.2018 на підставі наказу №1947П від 20.08.2018 службовими особами відповідача за адресою: м. Львів, вул. Героїв УПА, 73, корп.4 проведено інспекційне відвідування, за наслідками якого складено відповідний акт №ЛВ912/463/АВ від 22.08.2018. Не погодившись з висновками, викладеними в акті, позивачем подано відповідачу зауваження. За наслідками розгляду акту відповідачем прийнято постанову про накладення на позивача штрафу №ЛВ912/463/АВ/ФС від 14.09.2018 штрафу у розмірі 1 228 590 грн. Вважає дії відповідача та вказану постанову незаконною, оскільки не було підстав для проведення інспекційного відвідування. Інспекційне відвідування розпочато без присутності позивача в порушення вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Зазначає, що під час інспекційного відвідування не досліджувалось наявність у позивача будь - яких угод відмінних від трудового договору, не взято до уваги договір оренди, договір підряду, копії цивільно правових угод. Зокрема стверджує, що між ним 01.06.2018 та ТзОВ «Кристал Дизайн Груп» укладено договір суборенди частини приміщення. Приміщення у якому здійснювалось інспекційне відвідування орендують і використовують у господарській діяльності інші суб`єкти господарювання. 05.07.2018 між ним та ФОП ОСОБА_3 укладено договір підряду на виготовлення продукції із матеріалів замовника. Вказує, що ФОП ОСОБА_3 укладено цивільно - правові договори з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 Наголошує, що пояснення, які долучені до акту інспекційного відвідування не свідчать про те, що особи стажуються саме в позивача. Тому вважає, що факт допуску позивачем до роботи працівників без оформлення трудового договора є недоведеним та підстав для винесення постанови про накладення штрафу не було.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Держпраці у Львівській області щодо призначення та проведення інспекційного відвідування на підставі наказу від 20.08.2018 року №1947П та направлення на проведення перевірки від 20.08.2018 року №1773. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 14.09.2018 №ЛВ912/463/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, винесеним з неправильним застосуванням норм матеріального права, та невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Доводи апелянта зводяться до того, що підставою проведення інспекційного відвідування був наказ від 20.08.2018 №1947-П, виданий відповідно до п.п.3 п.5 Постанови КМУ №295. Вважає, що вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо повідомлення об`єкта перевірки про проведення інспекційного відвідування не поширюється на заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю. Апелянт звертає увагу на те, що позивач допустив посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до проведення інспекційного відвідування і це вказує на ознайомлення його з направленням і службовим посвідченням. Факт пред`явлення посвідчення зафіксовано в акті, який був підписаний позивачем. В день початку інспекційного відвідування 21.08.2018 було взято письмові пояснення в осіб, що виконують трудову функцію (пошиття та оздоблення весільних суконь): ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які підтвердили трудові відносини з позивачем без укладення трудового договору. 21.08.2018 в період з 11 год. 15 хв по 12 год. 45 хв. позивачем не надано копії наказів про прийняття на роботу (трудових договорів), повідомлення в органи ДФС (квитанція №1, №2) про прийняття працівників на роботу, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 Позивачем 21.08.2018 надано пояснення згідно яких ним договорів з виконавцями на виконання робіт, надання послуг (за договорами ЦПХ) станом на 21.08.2018 не укладено, а праця за такими не використовується. Вважає, що цивільно - правові угоди, укладені з ФОП ОСОБА_3 складені після інспекційного відвідування з метою ухилення від відповідальності, останні суперечать поясненням працівників. В поясненнях працівники вказували про проходження стажування в позивача, а це свідчить про відсутність цивільно - правових відносин. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що судом першої інстанції досліджено усі обставини, які мають значення для правильного вирішення спору по суті. Здійснено оцінку доводів, наданих сторонами. Суд врахував принцип змагальності сторін і надав можливість кожній стороні надати докази в обґрунтування своїх доводів, тверджень та заперечень. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення законним, мотивованим та обґрунтованим. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсним обставинам. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржуване рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що позивач згідно свідоцтва серії В02 № 645241 , виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради 24.07.2007 зареєстрований як фізична особа - підприємець (ідентифікаційний номер 72).

Наказом відповідача від 20.08.2018 №1947-П наказано службовим особам ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 на підставі п.п.3 п.5 Порядку в термін з 21.08.2018 по 22.08.2018 провести інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин у позивача за місцем здійснення діяльності у АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного наказу відповідачем видано направлення №1773 від 20.08.2018.

З акту інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 22.08.2018 №ЛВ912/463/АВ вбачається, що службовими особами відповідача та працівниками поліції відповідно до направлення №1773 від 20.08.2018 проведено інспекційне відвідування позивача за фактичною адресою: АДРЕСА_1 щодо дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, зокрема 21.08.2018 об 11 год. 15 хв. здійснено вихід за фактичним місцем здійснення господарської діяльності позивача. В ході проведення інспекційного відвідування в осіб, що виконували трудову функцію (пошиття та оздоблення весільних суконь) відбирались письмові пояснення щодо виконання ними роботи (на швейному виробництві), їх роботодавця та укладення ними трудових договорів, тривалості перебування в трудових відносинах. Позивачем станом на 12 год.45 хв. надано копії трудових договорів з рядом працівників. Не надано копії наказів про прийняття на роботу (трудових договорів), повідомлення в органи ДФС (квитанція №1, №2) про прийняття працівників на роботу щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Враховуючи наведене, має місце допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ. Стажування працівника на робочому місці без оформлення трудових відносин чинним законодавством не передбачене, окрім випадків цільового направлення центрами зайнятості до роботодавців безробітних, які перебувають на обліку для навчання, стажування необхідним роботодавцю посадам з подальшим працевлаштуванням.

До акту долучено заперечення позивача, якими він не визнав фактів, викладених в акті інспекційного відвідування.

Згідно постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ912/463/АВ/ФС від 14.09.2018, винесеної заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Стецько А.Я., на підставі акта інспекційного відвідування від 22.08.2018 №ЛВ912/463/АВ за порушення вимог ч. 1, 3 ст. 24 КзПП України, ПКМУ №413 від 21.08.2018, керуючись ст.259 КЗпП, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», частиною третьою ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 №509, абз. 2 ч.2 статті 265 КЗпП вирішено накласти на позивача штраф у розмірі 1 228 590 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем в ході розгляду справи належними та допустимими доказами не до поведено правомірності свої дій та рішення.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 №340, Управління Держпраці у Закарпатській область здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, в тому числі, інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до п. 6 Порядку №295, під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Згідно п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Нормами п. 9 Порядку №295 передбачений обов`язок інспектора праці під час проведення інспекційного відвідування пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (ч. 19 Порядку №295).

Згідно з нормами п. 27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Пунктом 29 Порядку №295 визначено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Приписами частини 2 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Дія Закону поширюється на спірні правовідносини, оскільки інспекційне відвідування Управлінням є формою державного нагляду у сфері господарської діяльності.

Приписами частин 4 та 5 цієї ж норми Закону визначено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті і, статті 3, частин першої, четвертої, шостої восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4. частин першої четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої четвертої та шостої статті 7, статей 9,10, 19, 20, 24, частини третьої статті 22 цього Закону.

Інспекційне відвідування за сутнісним змістом є перевіркою.

У даному випадку Управління провело позапланову перевірку на підставі наказу відповідача від 20.08.2018 №1947-П

Приписами частини 1 статті 6 Закону встановлено підстави здійснення позапланових заходів.

Такими підставами є: подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Не виправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу; перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю); звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу; неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів; доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта.

Враховуючий вищенаведене, судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідач провів позапланову перевірку за відсутності правових підстав, які встановлені Законом.

Приписами частини 2 статті 6 Закону встановлено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Ця норма права відсилає до іншої норми Закону, яка надавала б право відповідачу призначати перевірки і з підстав, які встановленні спеціальним законом, який на даний час не прийнято.

Тому, відповідач призначив і провів перевірку позивача, всупереч законодавчій забороні.

Отже, наказ відповідача про призначення інспекційного відвідування є протиправним.

Крім цього, відповідач у відзиві на адміністративний позов зазначав, що підставою для проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_2 є наказ Головного управління Держпраці у Львівській області від 20,08.2018р. № 1947-П, виданий відповідно до п.п. 3 п. 5 Порядку №295 за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформанті, інших джерел доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Проте, в ході розгляду справи, відповідачем не представлено доказів на підтвердження вказаної обставини, зокрема доказів що свідчать про наявність у органу Держпраці інформації із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством та подальший аналіз даної інформації, яка став підставою прийняття керівником Головного управління Держпраці у Львівській області рішення про проведення інспекційного відвідування та відповідно наказу від 20.08.2018 р. № 1947-П.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за принципом, серед інших, об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв.

Водночас, позивач покликається на порушення відповідачем вимог ч.4 ст.11 Закону щодо проведення інспекційного відвідування за відсутності позивача або уповноваженої ним особи.

Відповідачем визнано факт початку проведення інспекційного відвідування за відсутності позивача або уповноваженої ним особи, однак покликаючись на положення ч.5 ст.2 Закону та положення Порядку №295 відповідач вважає дії правомірними.

Оскільки спеціальний закон, який по іншому врегульовує правовідносини відсутній, на проведення інспекційного відвідування відповідача поширюються вимоги ч.4 ст.11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а тому дії службових осіб відповідача, які розпочали проведення інспекційного відвідування за відсутності позивача або уповноваженої ним особи є неправомірними.

Поряд з цим, доводи позивача щодо непред`явлення при проведенні інспекційного відвідування службових посвідчень, наказу та направлень на проведення перевірки спростовуються змістом, дослідженого в судовому засіданні актом інспекційного відвідування та запереченнями до нього, де вказані зауваження відсутні.

В ході розгляду справи судом першої інстанції, у судовому засіданні 13.05.2019 р. судом було допитано в якості свідка - ОСОБА_3 , яка пояснила з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_26 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 нею були укладені цивільно-правові угоди. Щодо позивача, 05.07.2018 з ним ОСОБА_3 укладено договір підряду на виготовлення продукції із матеріалів замовника.

Також, у судовому засіданні, судом 27.05.2019 допитано в якості свідків інспекторів ГУ Держпраці у Львівській області - Ракубовчук С.Б., ОСОБА_23 , які пояснили, що в ході інспекційного відвідування позивача керувалась виключно чинним законодавством України, жодних порушень ними допущено не було.

Крім цього, зі сторони позивача, в якості свідків 03.06.2019 допитано ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , які пояснили суду, що прийшли пробуватися на роботу до ФОП ОСОБА_3 , та під час проведення інспекційного відвідування писали пояснення, які їм диктував інспектор Держпраці.

На підтвердження наведених обставин позивачем представлено суду договори оренди та суборенди, відповідно до яких приміщення, в якому проводить господарську діяльність позивача, орендують та використовують в господарській діяльності окрім позивача і інші суб`єкти господарювання.

Що стосується покликань відповідача на постанову Франківського районного суду м. Львова від 21.12.2018 року у справі №465/5753/18 (т.2 арк.спр.134), якою закрито провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП - фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), то суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Передбачене частиною 4 статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених ч. 4 ст.78 КАС України учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Положеннями ч. 6 ст.78 КАС України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, вказана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.

Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.

Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов`язковою для адміністративного суду.

Це стосується також і правової кваліфікації, наведеної у чинних рішеннях судів в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі.

Відповідно висновки інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов`язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення, тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов`язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Таким чином, суд вважає, що факт не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.41 КУпАП не має вирішального значення при розгляді та вирішенні питання про вчинення позивачем порушення передбаченого абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки Франківським районним судом м. Львова не досліджувалися фактичні обставини справи, оскільки провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, відповідно дана постанова не може бути врахована адміністративним судом при вирішенні даної справи.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дії відповідача щодо призначення та проведення інспекційного відвідування на підставі наказу від 20.08.2018 №1947 П та направлення на проведення перевірки від 20.08.2018 №1773 та визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 14.09.2018 №ЛВ912/463/АВ/ФС про накладення штрафу підлягає до задоволення.

Щодо посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду викладені у постановах у справі № 826/12612/17, №815/1113/16, як на підставу правомірності здійснення інспекційного відвідування за відсутності об`єкта інспекційного відвідування або уповноваженої ним особи, то таке є безпідставне, оскільки у даних справах оскаржувались дії працівників органу ДФС допуск яких до проведення документальної позапланової виїзної перевірки врегульовано нормами Податкового кодексу України на відміну від законодавства про працю.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2019 року у справі №1340/4355/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складено 02.10.2019р.