Справа № 566/870/19
Суддя: Бандура А. П.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№566/870/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року смт. Млинів Рівнеської області Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Бандури А.П.,

при секретарі судового засідання Антонович М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління поліції у Рівненській області лейтенанта поліції Панасюка Миколи Сергійовича, Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Млинівського районного суду з позовом до інспектора роти №3 батальйону Управління поліції у Рівненській області лейтенанта поліції Панасюка Миколи Сергійовича, Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12 червня 2019 року інспектором роти №3 батальйону Управління поліції у Рівненській області лейтенантом поліції Панасюком М.С. було винесено постанову серії ДП18 № 700141 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої його було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, такими, що порушують його права, так як в матеріалах справи, крім постанови, будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення, відсутні. Крім цього, зазначає, що 31 травня 2019 року він керував автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Д.Галицького в м. Рівне. Приблизно о 12.30 год. він, позивач, наближався до перехрестя з вул. С.Бандери і мав намір здійснити поворот ліворуч на вул. С.Дем`янчука, рухався зі швидкістю, приблизно, 40-45 км/год., в дзеркало заднього виду він бачив що за ним, приблизно з такою ж швидкістю, рухається автомобіль, дистанція між автомобілями була приблизно 15-20 м. При наближені до перехрестя він, позивач, бачив, що на світлофорі горить зелене світло і вважав, що встигає здійснити задуманий маневр і збільшив швидкість до 50 км/год, але за 40 м до перехрестя він побачив миготливе зелене світло, а тому почав зменшувати швидкість, гальмуючи двигуном, при цьому він спостерігав за автомобілем який рухався позаду, так як дистанція між автомобілями була дуже малою, коли на світлофорі увімкнулося жовте світло, а потім відразу червоне, тому не став застосовувати екстрене гальмування і перетнув дорожню розмітку 1.12, зупинившись перед перехрещуваною проїзною частиною, при цьому забезпечив безпеку дорожнього руху. Такі дії були вчинені в стані крайньої потреби і згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням, так як дозволені п.8.11 Правил дорожнього руху.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, 04 жовтня 2019 року, не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав повністю та просить його задовольнити. Розгляд справи просить провести за його відсутності.

(а.с.35)

Відповідачі, будучи повідомленими про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки, що об`єктивно підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення повісток.

(а.с.32,33)

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з частинами 1, 9 статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 КАС України, та потреба заслухати свідка чи експерта відсутні, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши обставини справи, вважає, що позов підставний для підлягає до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, зокрема: постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДП18 №700141 від 12 червня 2019 року підтверджується, що інспектором роти №3 батальйону Управління поліції у Рівненській області лейтенантом поліції Панасюком М.С. було складено постанову, згідно якої ОСОБА_1 , 31 травня 2019 року в м.Рівне на перехресті вулиць С.Бандери-Д.Галицького-с.Дем`янчука, керуючи транспортним засобом виїхав на регульоване перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306.

(а.с.10)

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП України, проїзд на заборонний сигнал світлофора, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно вимог п.8.7.3 е Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

В постанові серії ДП18 №700141 від 12 червня 2019 року відсутні будь-які відомості про докази, що підтверджують скоєння водієм вказаного порушення, що є обов`язковим у разі оспорювання водієм складу правопорушення і вини.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження наявності в діях водія (позивача) порушень Правил дорожнього руху і відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Більше того, як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, жодного з доказів, перелічених у статті 251 КУпАП, які містять фактичні дані, на основі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення, винність позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачі суду не надали.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідачі взагалі не подали відзив на позовну заяву.

З вимог ст.77 КАС України вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується і повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень, відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 77 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, відповідачі в судове засідання не з`явилися та будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача суду не надали, правомірність винесеної постанови суду не довели.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відповідачем, всупереч ч.2 ст.77 КАС України не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростосованих презумпцій факту.

Виходячи з встановлених обставин згідно пояснень позивача, які не були в порушення вимог ст. 77 КАС України спростовані відповідачем, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам п.3 ч.3 ст. 2 КАС України.

Судом встановлено, що у постанові не зазначено, як було виявлене правопорушення, якими доказами підтверджується факт порушення позивачем ПДР України. Відповідач не прийняв до уваги заперечення позивача та його пояснення, виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення без посилання на будь-які докази.

Враховуючи, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях щодо вини позивача у вчиненому порушенні, як і постанова про накладення на нього адміністративного стягнення, яка винесена без наявності відповідних та достатніх доказів вини особи у вчиненні правопорушення, суд прийшов до висновку, що дії інспектора щодо складання постанови та сама постанова є протиправними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі наведеного,

керуючись ст.ст.72, 77, 222, 245,251, 258, 293, КАС України,суд , -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону УПП у Рівненській області лейтенанта поліції Панасюка Миколи Сергійовича, УПП у Рівненській області про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення- задоволити.

Рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на ОСОБА_1 12 червня 2019 року адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП - визнати протиправним.

Постанову серії ДП18 №700141 від 12 червня 2019 року, винесену інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області лейтенантом поліції Панасюком Миколою Сергійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за постановою ДП18 №700141 від 12 червня 2019 року - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду (вул.Саксаганського,13 м.Львів, 79005) через Млинівський районний суд Рівненської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура