Справа № 240/8431/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8431/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Г.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

07 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (повний текст якої складено у м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, в якому просила:

- визнати дії Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо відмови в проведенні державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням, оформленого листом від 04.04.2019 вихідний № 02-14/691, протиправним;

- зобов`язати державного реєстратора Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області припинити право власності на 81/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з його знищенням, що належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17-ц, відповідно до якої даний спір є публічно-правовим.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України не скористався.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили. При цьому, 30 вересня 2019 року до суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, предметом оскарження даного позову є відмова Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в проведенні державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , - у зв`язку з його знищенням.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з`ясування питання правомірності дій Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо відмови припинити право власності на будинок по АДРЕСА_1 , тісно пов`язане із вирішенням питання наявності такого права (власності, інших правомочностей) у ОСОБА_1 на вказаний будинок, яке є правом цивільним. Так, спір у справі стосується передусім наявності права власності/правомочностей ОСОБА_1 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за вирішенням якого вже слідує з`ясування питання правомірності не вчинення реєстраційних дій щодо такого будинку, а тому з урахуванням суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. У свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Положеннями п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування ст. 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до відповідача із відповідною заявою про припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням, позивач вважала, що має чинне право власності на 81/100 частки будинку, що виникло на підставі спадкування майна її померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Отже, вирішення даного спору дійсно нерозривно пов`язано із вирішенням питання наявності права (власності, інших правомочностей) у ОСОБА_1 на вказаний будинок, яке є правом цивільним.

Водночас, визнання протиправними дій Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо відмови в проведенні державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням в порядку адміністративного судочинства не дозволяє встановити за позивачем наявності права власності на даний об`єкт і, відповідно, підтвердити правомірність подання нею заяви про припинення права власності на 81/100 частки будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,

Колегія суддів також наголошує, що посилання апелянта на правову позицію Великої Палали Верховного Суду, викладеної у постанові від 28 листопада 2018 року по справі № 490/5986/17-ц є помилковим, оскільки у справі, яка переглядалась, правовідносини виникли між позивачем і державним реєстратором з приводу виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на квартиру лише з тих підстав, що у вказаних записах неправильно зазначені технічні характеристики належної йому квартири. Інших підстав для скасування записів позовна заява не містила, спір між подружжям з приводу права власності на квартиру вирішено. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що у вказаній справі виникли саме публічно-правові відносини, оскільки державний реєстратор діє як суб`єкт владних повноважень, дії якого щодо позивача останній вважає неправомірними та такими, що порушують його права.

Натомість, в контексті даної справи правовідносини між ОСОБА_1 і відповідачем виникли через відмову останнього припинити право власності на 81/100 частки будинку шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку із неподанням позивачем належних документів, які б підтвердили перехід до неї права власності на даний об`єкт, що є відмінними обставинами, ніж ті, які розглядалися Великою Палалою Верховного Суду у справі № 490/5986/17-ц.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим та з огляду на суб`єктний склад має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом ч. 1 ст. 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 жовтня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.