Справа № 360/2923/19
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2923/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

без участі представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДФС в Луганській області), в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-356/356 від 14.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь одержувача Головного управління ДФС у Луганській області недоїмку в сумі 11217,82 грн (а.с.29-34).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.07.2019 позивач отримала вимогу податкового органу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-356/356 від 14.11.2013, якою позивачу нараховано недоїмку за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 11217,82 грн на користь Головного управління ДФС у Луганській області. З вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки) позивач не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку органу доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція. Місто Сєверодонецьк перебуває під територіальною юрисдикцією ГУ ДФС у Луганській області, в якій в свою чергу як платник єдиного внеску перебуває позивач й входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до канцелярії суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.55-56). В обґрунтування зазначив, що сума боргу зазначена в оскаржуваній вимозі в розмірі -11217,82 грн виникла станом на 01.11.2013 та складається із перехідного сальдо УПФ в розмірі 10023,79 грн та нарахувань за III квартал 2013 року в розмірі - 1194,03 грн. Враховуючи період виникнення заборгованості в сумі 11217,82 грн до початку проведення антитерористичної операції, позиція позивача, щодо звільнення її від сплати єдиного внеску на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є необґрунтованою та безпідставною. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 26.07.2019 по справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.1).

Ухвалою суду від 14.08.2019 за клопотаннями сторін провадження у справі зупинено для надання можливості вирішення спору мирним шляхом (а.с.47).

Ухвалою суду від 03.10.2019 провадження у справі поновлено (а.с.79).

Ухвалою суду від 03.10.2019 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду по справі №360/2923/19 задоволено. Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги (а.с.80).

В судове засідання представники сторін не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.52,53,54), від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с.77,78).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 20.07.2006 зареєстрована як фізична особа-підприємець Сєвєродонецькою міською радою Луганської області за №0003177, в стані припинення не перебуває (а.с.21-22).

14.11.2013 ДПІ в м.Сєвєродонецьку ГУ МД у Луганській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-356/356У на суму 11217,82 грн, яка складається з недоїмки в сумі 11047,82 грн та штрафу в розмірі 170,00 грн (а.с.9).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464). Закон застосовується в редакції чинній на дату винесення спірної вимоги.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (пункт 10 частини першої статті 1 Закону № 2464).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім`ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 4 частини другої статті 6 Закону № 2464).

Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено таке:

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (абзац перший частини п`ятої);

-єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (абзац перший частини сьомої);

-платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзаци перший, третій частини восьмої);

-єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (абзац перший частини дванадцятої).

Абзацом першим частини четвертої статті 25 Закону № 2464 передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (абзац п`ятий частини четвертої статті 25 Закону № 2464).

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами орган доходів і зборів, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Спірна вимога прийнята податковим органом 14 листопада 2013 року відповідно до статті 25 Закону №2464-VІ, яка визначає заходи впливу та стягнення.

Сума боргу зазначена у вимозі № Ф-356/356 від 14.11.2013 в розмірі -11217,82 грн виникла станом на 01.11.2013 та складається із перехідного сальдо УПФ в розмірі 10023,79 грн та нарахувань за III квартал 2013 року в розмірі - 1194,03 грн.

Розмір заборгованості підтверджено розрахунком боргу станом на 01.11.2013 та обліковою карткою платника податку (а.с.57-60,61).

При цьому жодних доказів того, що позивач сплатив зазначену заборгованість, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем правомірно була сформована вимога № Ф-356/356 від 14.11.2013.

Посилання позивача на те, що він звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції за умови перебування його на обліку в органі доходів і зборів, розташованому на території населеного пункту, де проводилася така операція, є безпідставними з огляду на наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі -Закон № 1669-VII), згідно до статті 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених положень, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

При цьому, як вже було встановлено судом раніше, сама вимога була сформована 14.11.2013 та в неї увійшла сума заборгованості, що виникла станом на 01.11.2013, тобто до початку проведення антитерористичної операції.

Як наслідок, до спірних правовідносин неможливо застосувати положення п. 9-4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464. Суд зауважує, що платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, на період саме з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, у спірному випадку суд не вбачає підстав для визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-356/356 від 14.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Луганській області недоїмки в сумі 11217,82 грн, відповідач довів правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, враховуючи відмову у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір за подання до адміністративного суду відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 296, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 08 жовтня 2019 року.

Суддя Н.М. Басова