Справа № 161/10249/19
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/390/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Єсипенка Дмитра Олександровича, Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

19.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора УПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Єсипенка Д.О. про визнання протиправною та скасування постанови на обґрунтування якої зазначив, що 10.06.2019 року, він, керуючи транспортним засобом PORSHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Києві по вул. Юрія Іллєнка, 28, був зупинений відповідачем. Причиною зупинки, як повідомив працівник поліції, було вчинення порушення п 1.3 додатку 2 ПДР України, а саме: перетин подвійної суцільної лінії, яка розділяє зустрічні потоки під час здійснення повороту ліворуч. На його адресовану відповідачу вимогу пред`явити будь-які докази вчинення правопорушення останній відмовив та згодом виніс постанову серії АР № 500040, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає оскаржувану постанову безпідставною та необґрунтованою, оскільки інспектор поліції не навів жодних доказів, які б підтверджували його вину у вчиненому порушенні вимог ПДР України. Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 500040 від 10.06.2019 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2019 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено УПП в м. Києві ДПП (а.с. 16).

19.07.2019 року від представника УПП в м. Києві ДПП надійшли пояснення (відзив) на позовну заяву з якої слідує, що доводи позивача, викладені у його позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними,необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, 10.06.2019 року о 09:50 год., ОСОБА_1 в м. Луцьку по вул. Юрія Іленка, 28, керуючи транспортним засобом PORSHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , повернув ліворуч перетнувши подвійну суцільну лінію, яка поділяє зустрічні потоки, чим порушив вимоги п. 1.3 додатку 2 ПДР України, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на останнього було винесено постанову серії АР № 500040 від 10.06.2019 року, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення інспектором взводу № 1 роти № 1 БТОР УПП у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Єсипенком Д.О. проведений на підставі та в межах повноважень, а також у спосіб, що передбачені Конституції України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, з урахуванням усіх її обставин. Враховуючи викладене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі (а.с. 24-28).

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причин неявки суду не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань від них на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином було повідомлено про дату, час, місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладе, а також те, що сторони скористалися своїм правом обґрунтування своєї позиції щодо предмету спору, шляхом подання адміністративного позову та наданням відзиву на нього відповідно, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності по наявних письмових доказах.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10.06.2019 року інспектором взводу № 1 роти № 1 БТОР УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Єсипенком Д.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії АР № 500040 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 10.06.2019 року о 09 год. 50 хв. позивач ОСОБА_1 , в м. Києві по вул. Юрія Ільєнка, 28, керуючи транспортним засобом PORSHE Cayenne, д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам пп. 1.3 додатку 2 ПДР України, здійснив поворот ліворуч перетнувши подвійну суцільну лінію, яка розділяє зустрічні потоки руху транспортних засобів, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 5).

Згідно пп. 1.3 додатку 2 ПДР України (пп. 1.1-1.3 п. 1 Розділу 34 «Дорожня розмітка») горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, не визнавав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вищевказані норми адміністративно судочинства визначають обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» (далі - Закон) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ст. 31 Закону, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Оскільки позивач проти вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП заперечував, що не узгоджується з діями відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, останній зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Під час розгляду даної справи, стороною відповідача не надано беззаперечних доказів порушення позивачем вимог ПДР України, а відтак вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КАС України.

Зокрема, стороною відповідача не додано до постанови жодних доказів, зокрема, фотоматеріалів, відеоматеріалів тощо чи пояснень свідків, які свідчили би про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.

Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що як доказ про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП слугує рапорт інспектора взводу № 1 роти № 1 БТОР УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, який, в свою чергу, був долучений представником відповідача до відзиву (пояснень) на адміністративний позов (а.с. 32).

Однак, даний доказ суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_2 є співробітником поліції, а тому існує певна ймовірність зацікавленості останнього щодо результатів розгляду справи.

Разом з тим, представником відповідача не було заявлено клопотання про допит ОСОБА_2 у якості свідка, а відтак попередження судом останнього про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, з метою беззаперечного спростування у суду всіх наявних підстав ставити під сумнів обставини, які викладені у вищезгаданому рапорті інспектора поліції.

Крім того, стороною відповідача не було надано відеозапису з місця події, на якому б було відображено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, щоб слугувало для доведення обставини правомірності дій інспектора Єсипенка Д.О. щодо винесення оскаржуваної постанови.

Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» увагу судів звернуто на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора УПП в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Єсипенка Д.О., УПП в місті Києві ДПП про визнання протиправною та скасування постанови підлягають до задоволення, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. ст. 122, 251, 280, 286, 287 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 205, 241-246, 286 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Єсипенка Дмитра Олександровича, Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії АР № 500040, винесену 10 червня 2019 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в місті Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Єсипенка Дмитра Олександровича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 04 жовтня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська