Справа № 428/7081/19
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2019-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 428/7081/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду з Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (далі - відповідач, УПСЗН Сєвєродонецької міської ради), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 03 травня 2019 року, викладеної в повідомленні від 17.05.2019 № 3606/04;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг позивачу починаючи з дати звернення за призначення щомісячної адресної допомоги з 03 травня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 28.10.2014 позивач на обліку як внутрішньо переміщена особа.

З 28.10.2014 позивачу надавалась щомісячна адресна допомога, як особі, що доглядає за дитиною до трьох років.

З огляду нате, що 10.01.2017 дитині позивача виповнилось три роки, було проведено відповідний перерахунок, як працездатній непрацюючій особі із скороченням терміну призначення та зменшенням суми.

Відповідно до заяв чоловіка позивача ОСОБА_2 від 15.06.2017, 19.12.2017, 18.06.2018, 19.12.2018. позивача не було включено до розрахунку.

З 17 квітня 2019 року позивач проходить військову службу а офіцерських посадах в структурному підрозділі (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях, підтвердженням чого є довідка № 2993 від 06.06.2019.

03.05.2019 чоловік позивача ОСОБА_2 надав заяву по перерахунок щомісячної адресної допомоги у зв`язку з працевлаштуванням позивача.

У відповідь на зазначену заяву було отримано Повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 17.05.2019 № 3606/04, згідно якого, позивачу відмовлено у наданні щомісячної адресної допомоги у відповідності до п. З Порядку, оскільки «згідно п. З Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність».

Позивач вважає дії відповідача протиправним та такими, що порушують його конституційні права.Ухвалою суду від 25 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху. Запроповано позивачу протягом п`яти з дня отримання даної ухвали надати суду належним чином засвідчені копії письмових доказів, доданих до позовної заяви, для приєднання до справи та вручення відповідачу.

05 липня 2019 року позивачем надано до суду заяву разом про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 08.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 32-33).

Від відповідача 13.08.2019 через відділ діловодства, обліку та звернення громадян (канцелярію) суду надійшов відзив на позов (арк. спр. 37-39), в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що 28.10.2014 позивача разом з чоловіком, ОСОБА_3 та малолітньою дитиною, ОСОБА_4 , було взято па облік внутрішньо переміщених осіб в УПтаСЗН Сєвєродонецької міської ради та надано відповідні довідки № 919001255 та № 919001256. Згідно із заявами від 28.10.1014, 28.04.2015 26.11.2015, 21.06.2016 позивачу надавалась щомісячна адресна допомога, як особі, що доглядає за дитиною до трьох років, чоловікові - як працюючій особі, а дочці - як дитині до 18-ти років. Зокрема, позивачу було призначено допомогу наступним чином: з 28.10.2014 по 27.04.2015 у розмірі 442,00 грн в місяць; з 28.04.2015 по 27.10.2015 у розмірі 442,00 грн в місяць; з 26.11.2015 по 25.05.2016 у розмірі 442,00 грн в місяць; з 21.06.2016 по 20.12.2016 у розмірі 442,00 грн в місяць. Згідно із заявою від 15.12.2016 позивачу було подовжено допомогу таким чином: з 15.12.2016 по 14.12.2017 у розмірі 442,00 грн. З огляду на те, що 10.01.2017 дитині позивача виповнилось три роки, було проведено відповідний перерахунок допомоги, а саме: позивачу - як працездатній непрацюючій особі, ОСОБА_3 - як працездатній особі, ОСОБА_5 - як дитині до 18-ти років, відповідно до пункту 7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат па проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок), із скороченням терміну призначення та зменшенням суми. Отже, позивачу було перераховано допомогу наступним чином: з 01.02.2017 по 31.03.2017 у розмірі 442,00 грн в місяць (зміна статусу - «працездатна непрацююча особа») з 01.04.2017 по 31.05.2017 у розмірі 221,00 грн в місяць (як працездатна непрацююча особа). Згідно з пунктом 3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається. Зважаючи на це, згідно із заявами від 15.06.2017, 19.12.2017, 18.06.2018, 19.12.2018, допомогу було подовжено лише чоловіку та дитині позивача, а позивача не було включено до розрахунку. 03.05.2019 чоловік позивача надав заяву про перерахунок допомоги, у зв`язку з працевлаштуванням позивача з 17.04.2019. Заяву було розглянуто, але, керуючись пунктом 3 Порядку, управління не має підстав для перерахунку допомоги позивачу як працездатній працюючій особі.

Просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Представники сторін у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (арк. спр. 105, 106), надали клопотання про розгляд справи без їх участі (арк. спр. 107, 108).

Керуючись положеннями статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстрований шлюб з ОСОБА_3 (арк. спр. 25-28, 51).

На підставі заяви чоловіка позивача ОСОБА_3 як повноважного представника сім`ї від 28.10.2014 про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг (арк. спр. 40), рішенням відповідача від 06.11.2014 про призначення допомоги переміщеним особам, зокрема, позивачу було призначено допомогу як непрацездатній особі, яка доглядає за дитиною до 3 років на термін з 28.10.2014 по 27.04.2015 у розмірі 442,00 грн (арк. спр. 52).

За заявами ОСОБА_3 як повноважного представника сім`ї від 13.05.2015, від 26.11.2015, від 21.06.2016, від 15.06.2017 про продовження грошової виплати на наступний період, рішеннями відповідача про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 04.08.2015, від 27.01.2016, від 24.06.2016, продовжувалась виплата грошової допомоги на наступні шість місяців, зокрема, і позивачу як непрацездатній особі, яка доглядає за дитиною до 3 років (арк. спр. 57, 62, 70, 75).

В подальшому за заявами ОСОБА_3 як повноважного представника сім`ї від 19.12.2017, від 18.06.2018, від 19.12.2018 про продовження грошової виплати на наступний період, за рішеннями відповідача, позивач не була включена до розрахунку як працездатна особа, яка не працює, відповідно до постанови КМУ від 31.03.2015 № 212 (арк. спр. 66, 81, 87).

03.05.2019 ОСОБА_3 як повноважний представник сім`ї звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку допомоги у зв`язку із працевлаштуванням позивача - ОСОБА_1 , з 17.04.2019, до якої булу додано довідку від 03.05.2019 № 2419 (арк. спр. 88, 89).

Згідно з розпорядженням від 15.05.2019 заяву від 03.05.2019 розглянуто, зазначено, що звернення не підлягає розрахунку згідно з п.3 постанови КМУ від 01.10.2014 № 505 (арк. спр. 94).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами абзацу першого частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення (абзац другий частини першої статті 1 Закону № 1706-VII).

Згідно з частиною другою статті 1 Закону № 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частинами першою та другою статті 4 Закону № 1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо) (частина друга статті 5 Закону № 1706-VII).

Згідно з частинами другою, третьою статті 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок № 505, тут і на далі норми Порядку наводяться в редакції від 20.01.2018 чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Абзацом першим пункту 2 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з абзацами першим та шостим пункту 3 Порядку № 505 грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).

Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією, поданою компетентним органом (абзац восьмий пункту 3 Порядку № 505).

Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 3 Порядку № для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї.

Згідно з абзацом десятим пункту 3 Порядку № 505 особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

Відповідно до абзаців другого, четвертого пункту 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно з абзацом першим, другим, третім пункту 7 Порядку № 505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

У разі звільнення та подальшого непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Абзацом другим пункту 8 Порядку № 505 визначено, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім`ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім`ї.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи;

виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги;

у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги (абзац сьомий пункту 12 Порядку № 505).

З вищенаведених норм Порядку № 505 слідує, що щомісячна адресна допомога призначається внутрішньо переміщеним особам на сім`ю для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою уповноваженого представника сім`ї з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців, та може бути продовжена за заявою уповноваженого представника сім`ї на наступний шестимісячний строк. Порядком № 505 визначений вичерпний перелік підстав, з яких щомісячна адресна допомога не призначається або її виплата припиняється.

Комплексний аналіз положень Порядку № 505 надає суду підстави дійти висновку, що абзацом десятим пункту 3 Порядку № 505 визначена заборона у призначенні допомоги саме працездатній особі, яка не працевлаштована (безробітна).

Отже, грошова допомога не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі ж, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2-7, 12 Порядку № 505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вказаний підхід відповідає не тільки нормам Порядку № 505, але також відповідає духу та меті надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які полягають в тому, що така допомога протягом послідових шестимісячних періодів надається всім внутрішньо переміщеним особам або сім`ям внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштувалися на новому місці проживання та не є власниками житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованих в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, та у будь-кого з членів сім`ї не має на депозитному банківському рахунку (рахунках) коштів у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Таким чином, Порядком № 505 не встановлено жодного обмеження особи звернутись після працевлаштування з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У випадку такого звернення працевлаштованої особи органи соціального захисту населення повинні розглянути цю заяву і призначити грошову допомогу, якщо відсутні обставини, що виключають таке призначення, передбачені пунктом 6 Порядку № 505.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 415/1691/17, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, оскільки виплату допомоги позивачу було припинено на підставі пункту 7 Порядку № 505 надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, тому після закінчення шестимісячного строку, на який їй було призначено допомогу у складі сім`ї за заявою повноважного представника сім`ї ОСОБА_3 від 19.12.2018, вона у зв`язку з виникненням у квітні 2019 року нових обставин мала право на призначення їй допомоги.

Таке право реалізується шляхом волевиявлення звернення до органу соціального захисту населення із заявою та відповідними документами.

Позовні вимоги в даній справі позивач пов`язує із заявою від 03 травня 2019 року.

У вказаній заяві від 03.05.2019 повноважний представник сім`ї ОСОБА_3 повідомляє відповідача про обставини щодо працевлаштування позивача та просить здійснити перерахунок допомоги.

Разом з тим, вимог до суб`єкта владних повноважень про призначення позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, заява від 03.05.2019 не містить.

Вказана заява за Порядком № 505 не є заявою про призначення та/або продовження виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, подана без дотримання вимог пунктів 3 та 5 Порядку № 505, а отже, не породжує у відповідача обов`язку за наслідками розгляду цієї заяви призначити позивачу спірну грошову допомогу.

З огляду на наведене правові підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо не призначення позивачу допомоги на підставі заяви повноважного представника сім`ї ОСОБА_3 від 03.05.2019 та зобов`язання суб`єкта владних повноважень призначити таку допомогу на підставі зазначеної заяви відсутні.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до статті 139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради (місце знаходження: 93414, Луганська область, вулиця Новікова, будинок 15-Б, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова