Справа № 308/8064/19
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8064/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участю секретаря судового засідання - Єфремової М.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ст. лейтенанта поліції інспектора взводу 2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області Грабара Василя Євгенійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ст. лейтенанта поліції інспектора взводу 2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області Грабар Василя Євгенійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що поліцейським 2 роти ТОР УПП в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Грабар Василем Євгенійовичем, 09.07.2019 року, стосовно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 302172.

Вказує, що відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 255,00 грн.

Стверджує, що єдиним доказом, що підтверджує дані обставини, є постанова по справі про адміністративне правопорушення, яка додається.

Вважає, що застосоване до нього постановою стягнення у вигляді штрафу є незаконним, неправомірним та необґрунтованим з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що перед складанням постанови ним відповідачу неодноразово заявлялось про категоричну незгоду із фактом вчинення ним правопорушення та ставилась вимога про складання протоколу про адміністративне правопорушення. Однак, всупереч його заявам, замість складання передбаченого чинним законодавством протоколу, відповідачем було винесено постанову без зазначення жодного доказу вчинення ним правопорушення.

Вказує, що за приписами ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оскаржить факт і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-33 КУпАП, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на це, вважає, що відповідач повинен був скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення і вже тоді, у спосіб та в порядку визначеному КУпАП, здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Однак цього відповідачем зроблено не було, протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, постанова серії НК № 302172 не містить жодної вказівки про додатки до неї, окрім його пояснень, в яких оспорюється порушення і адміністративне стягнення, чим порушено вимоги ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Поряд з цим, стверджує, що відповідачем також було порушено порядок адміністративного провадження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). Однак, зазначає, що відповідачем вказану послідовність дій проігноровано, чим порушено вимоги ст.ст. 7, 245, 256, 251, ч. 1 ст. 257 КУпАП.

Вважає, що відповідач, здійснивши провадження з такими порушеннями, здійснив дії, які призвели до позбавлення його прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, зокрема на з`ясування обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що вказане узгоджується із висловленою Конституційним судом позицією про те, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, зазначені в ст. 258 КУпАП, передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП (Рішення Конституційного суду України від 26.05,2015 року № 5-рп/2015, справа № 1-11/2015).

Однак стверджує, що відповідач також проігнорував ці вимоги, виніс постанову без з`ясування обставин справи, без розгляду справи взагалі, без забезпечення прав особи яку притягнув до адміністративної відповідальності, порушив вимоги щодо процедури оформлення та розгляду правопорушення.

Вважає, що доказом протиправності таких дій відповідача виступає зокрема постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.07.2019 року серії НК № 302172.

Так, стверджує, що в оскаржуваній постанові:

- місця вчинення адміністративного правопорушення і розгляду справи збігаються, що є порушенням ст. 276 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а не на місці його вчинення. У рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 вказується на те, що в ст. 258 і 276 КУпАП словосполучення «на місці здійснення правопорушення» і «за місцем здійснення», мають абсолютно різне значення і сенс. Так «за місцем здійснення», яке використовується в ч. 1 ст. 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем здійснення, вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення».

- відсутні відомості, які б вказували на розгляд справи про адміністративне правопорушення.

- з постанови не зрозуміло де відповідач зупинив транспортний засіб;

- відповідач не закріпив жодними доказами обставини, що вказують на правопорушення;

- будучи незгідним з адміністративним правопорушенням, він вказав на це в поясненнях.

Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідачем не дотримано вимог ст. 33 КУпАП.

Враховуючи вищенаведені доводи, вважає, що очевидним є те, що для винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення відповідач не мав правових підстав, оскільки вина в скоєнні інкримінованого йому правопорушення законним способом не доведена, а ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачена обставина, що виключає провадження по справі про адміністративне правопорушення - відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем були грубо порушені вимоги КУпАП, в зв`язку з цим, постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії НК № 302172 від 09.07.2019 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою.

Позивач у дане судове засідання не з`явився, при цьому 09.09.2019 року подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, в заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у дане судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзив на позовну заяву відповідач не подав та клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Згідно з ч. ч. 3 ст. 205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою ст. лейтенанта поліції інспектора взводу 2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області Грабара Василя Євгенійовича, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 302172 від 09.07.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 225 грн. за те, що як зазначено у тексті постанови, 09.07.2019 року ОСОБА_1 о 13 год. 20 хв. на автодорозі М08, а саме на об`їзній дорозі Ужгород КПП «Ужгород» на км 8 +300 м, рухаючись в бік від КПП «Ужгород» здійснив обгін, перетнувши лінію дорожньої розмітки, чим порушив п. 8,5 ПДР та вчинив адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З доданих до постанови пояснень ОСОБА_1 від 09.07.2019 року вбачається, що обгін він здійснив згідно ПДР, а саме транспорту, який рухався зі швидкістю до 30 км/год.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом в суд.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідачем до суду відзив на позов не подано, а також не подано доказів, які б підтверджували вчинення правопорушення позивачем та доказів, якими останнє зафіксовано.

Як уже зазначалося вище, з доданих до постанови пояснень ОСОБА_1 від 09.07.2019 року вбачається, що обгін він здійснив згідно ПДР, а саме транспорту, який рухався зі швидкістю до 30 км/год.

Так, відповідно до п. 34.1 ПДР Розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушень, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову серії НК № 302172 від 09.07.2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 162, 205, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву - задовольнити повністю.

Скасувати постанову ст. лейтенанта поліції інспектора взводу 2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області Грабара Василя Євгенійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 302172 від 09.07.2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОНПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський взводу № 2 роти ТОР Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції ст. лейтенант поліції Грабар Василь Євгенійович, місцезнаходження: вул. О. Кошового, 2, м. Ужгород, Закарпатська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Дата складення повного рішення суду 09.09.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: А.П. Іванов