Справа № 280/799/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/799/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року (головуючий суддя Стрельнікова Н.В., повний текст складено 15.07.2019 року) у справі №280/799/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 12.02.2019 №108 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, винесений Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 20.02.2019 р. № 36 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, винесений Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 11.03.2019 р. № 47 о/с, винесений Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20.02.2019 по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем необґрунтовано та безпідставно прийнято оскаржувані накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади. Позивач зазначав, що оскаржувані наказі у даній справі передували інші накази відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 27.08.2018 №398 та про призначення підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління та звільнення його з посади заступника начальника управління - начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління від 17.09.2018 №160 о/с. Вказані накази позивачем було оскаржено у судовому порядку. Оскаржений наказ від 12.02.2019 №108 винесений відповідачем у звязку з відмовою від ознайомлення позивача з

наказом №160 о/с від 17.09.2018 та функціональними обовязками за новою посадою, а також перешкоджанням дисциплінарній комісії у проведенні службового розслідування. З такими підставами притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач не погоджувався та вказував на те, що не відмовлявся від ознайомлення зі своїми новими функціональними обовязками та не перешкоджав у проведенні службового розслідування, а обставини про які зазначає відповідач щодо тривалого не ознайомлення з наказом про призначення на посаду та з новими функціональними обовязками, повязані виключно із тривалим знаходження позивача на лікарняному.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено висновок про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з огляду на вчинення останнім дисциплінарного проступку, який полягав у порушенні позивачем службової дисципліни, що виразилося у відмові від ознайомлення та підпису наказу про призначення на посаду та функціональних обовязків, а також у перешкоджанні у проведенні службового розслідуванні.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Скаржник вказує на те, що за наслідками розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про відмову ним від ознайомлення та підпису наказу про призначення на посаду та функціональних обовязків, а також у перешкоджанні у проведенні службового розслідуванні, що кваліфіковано відповідачем як порушення службової дисципліни. З цього приводу скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не враховано того, що тривале не ознайомлення з наказом, функціональними обовязками, неможливість надати пояснення під час службового розслідування повязано із знаходженням позивача на лікуванні, що підтверджено відповідними документами. Крім цього позивач звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачено необхідність ознайомлення працівника поліції із наказом про призначення на посаду. Не погоджується позивач і з висновками суду першої інстанції про належне оформлення відповідачем функціональних обовязків, які не були підписані позивачем. З цього приводу позивач зазначає також і те, що однією із причин не підписання функціональних обовязків стало їх невідповідність оформлення, в частині необхідних реквізитів цього документу, вимогам Інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, у Національній поліції, затвердженої наказом Національної поліції України від 26.01.2017р. №65.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість. Фактично позиція відповідача полягає у тому, що для ознайомлення позивачу надавалися його функціональні обовязки, які складені та зареєстровані за правилами службового діловодства. Передані для ознайомлення та підписання позивачу примірники функціональних обовязків містили у собі усі необхідні реквізити, але від їх підпису позивач відмовився, що підтверджено як складеними актами так і показаннями свідків у судовому засіданні. Також, за позицією відповідача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про перешкоджання позивачем у проведенні службового розслідування і факт перебування позивача на лікарняному вказані обставини не спростовують, оскільки у період проведення службового розслідування позивач перебував на службі декілька разів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказом начальника ДВБ НП України від 17.09.2018 №160 о/с По особовому складу, відповідно до абзацу 5 пункту 3 частини першої статті 65 Закону України Про Національну поліцію, призначено підполковника поліції ОСОБА_1 оперуповноваженим відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління з посадовим окладом 2500 гривень, звільнивши його з посади заступника начальника управління начальника відділу оперативних розробок Запорізького управління, з 17.09.2018.

У період з 18.09.2018 до 12.11.2018 підполковник поліції ОСОБА_1 службу не виходив у звязку з перебуванням на лікарняному.

13.11.2018 після прибуття позивача на місце проходження служби, ОСОБА_1 було оголошено наказ Департаменту від 17.09.2018 № 160 о/с про призначення його на посаду оперуповноваженого Управління, а також надано для ознайомлення затверджені функціональні обов'язки.

Від ознайомлення під підпис з наказом №160 від 17.09.2018 та функціональними обовязками ОСОБА_1 відмовився.

У звязку з неодноразовим невиходом на службу без повідомлення причин невиходу, а також відмовою від ознайомлення під підпис з наказом №160 від 17.09.2018 та функціональними обовязками, листом від 13.11.2018 начальник Запорізького управління ДВБ НП України ОСОБА_2 направив на адресу начальника ДВБ НП України доповідну записку з проханням вирішити питання про призначення службового розслідування у відношенні ОСОБА_1 з приводу порушення службової дисципліни.

Наказом Департаменту від 27.12.2018 № 586 призначено проведення службового розслідування за вказаним вище фактом.

12.02.2019р. т.в.о начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України затверджено висновок службового розслідування, яким за порушення службової дисципліни, вимог статей 18, 64 Закону України Про Національну поліцію, частин 1, 3 статті 1, частини 5 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 ід 2337-VІІІ, статті 38 Закону України Про запобігання корупції, підпункту 3 пункту 1 розділу II Інструкції з організації планування в системі Національної поліції України, затвердженої наказом Національної поліції України від 24.12.2015 №202, абзаців 1, 2, 5, 12 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016, що виразилося у відмові від ознайомлення з наказом Департаменту від 17.09.2018 № 160 о/с про призначення на посаду оперуповноваженого Запорізького управління Департаменту функціональними обов'язками за цією посадою, невиконанні обов'язків поліцейського, визначених частиною 1 статті 18 Закону України Про національну поліцію, частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту національної поліції України, а також перешкоджанні дисциплінарній комісії у проведенні службового розслідування, оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького Управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_1, звільнити зі служби в поліції.

За результатами службового розслідування Департаментом видано наказ від 12.02.2019 №108, яким, за порушення службової дисципліни, вирішено звільнити зі служби в поліції оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького Управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_1.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 20.02.2019 №36 о/с звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 (у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 11.03.2019 № 47 о/с внесено зміни до наказу Департаменту від 20.02.2019 №36 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції з 26.02.2019 (в частині дати звільнення).

Правомірність та обгрунтованість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді зі служби в поліції є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обовязків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

З огляду на вказані норми права можливо дійти висновку про те, що поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обовязок поліцейського належним чином виконувати свої службові обовязки, а і обовязок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги поліцейського, наказів керівників.

У спірному випадку відповідач порушення позивачем службової дисципліни кваліфікує як: відмова від ознайомлення з наказом Департаменту від 17.09.2018 № 160 о/с про призначення на посаду оперуповноваженого Запорізького управління Департаменту та функціональними обов'язками за цією посадою, невиконанні обов'язків поліцейського, визначених частиною 1 статті 18 Закону України Про національну поліцію, частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту національної поліції України, а також перешкоджання дисциплінарній комісії у проведенні службового розслідування.

Отже саме ці обставини стали підставою для звільнення позивача зі служби в поліції.

Щодо такої підстави для звільнення позивача зі служби в поліції як відмова від ознайомлення з наказом Департаменту від 17.09.2018 № 160 о/с про призначення на посаду оперуповноваженого Запорізького управління Департаменту та функціональними обов'язками за цією посадою, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, по-перше, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач не відмовлявся від ознайомлення з наказом про призначення на посаду та функціональними обовязками за цією посадою. Вказані документи надавалися позивачу для ознайомлення і з ними він був ознайомлений, що підтверджує позивач, не спростовують допитані у судовому засіданні свідки відповідача та фактично не заперечувалось і самим відповідачем. Натомість, відповідач вказує на те, що позивач не ознайомився з вказаними документами під розпис, що підтверджено складеними актами. З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що не ознайомлення та не ознайомлення під розпис є різними за своїм змістом дії (бездіяльність) і про такі дії (бездіяльність) як не ознайомлення під розпис у висновках службового розслідування не зазначено, як не зазначено і у наказі від 12.02.2019 №108 про звільнення позивача зі служби в поліції.

По-друге, формуючи свою позицію щодо порушення позивачем службової дисципліни у вигляді відмови від ознайомлення з наказом про призначення на посаду та функціональними обовязками за цією посадою, відповідач, як у висновках службового розслідування так і в наказі №108, посилається на окремі положення Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», Закону України «Про запобігання корупції», Інструкції з організації планування в системі Національної поліції, Правил етичної поведінки поліцейських. Натомість жодні із значених відповідачем положення законодавства не визначають обовязок поліцейського ознайомлюватися з наказом про призначення на посаду та функціональними обовязками під розпис.

У судовому засіданні представник відповідача, як на обовязок позивача ознайомитися під розпис з наказом про призначення на посаду, посилався на положення ст..22 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Згідно із ч.2 ст.22 вказаного Закону наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Отже вказана норма права регламентує порядок доведення до відома поліцейського наказу про застосування дисциплінарного стягнення, але і вказана норма імперативно не визначає того, що ознайомлення з наказом повинно бути здійснено виключно під розпис.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідачем не було доведено того, що позивач відмовився від ознайомлення з наказом про призначення на посаду та функціональними обовязками, а встановлені обставини справи вказане спростовують. При цьому посилання відповідача на те, що позивач не ознайомився з вказаними документами під розпис, судом до уваги не приймаються оскільки вказані дії, як зазначено вище, а ні у висновках службового розслідування, а ні у наказі №108 не визначаються відповідачем як порушення позивачем службової дисципліни. Враховує суд апеляційної інстанції і те, що відповідачем не було визначено у висновках службового розслідування та наказі про звільнення, які саме положення законодавства порушено позивачем внаслідок не ознайомлення з наказом про призначення на посаду та функціональними обовязками під розпис.

Щодо такої підстави для звільнення позивача зі служби в поліції як невиконання обовязків поліцейського, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так встановлені обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що у періоді, який охоплено проведеним службовим розслідуванням, позивач перебував на лікуванні, що зазначено як у висновках службового розслідуванні так підтверджено і відповідними медичними документами.

Отже не виконання позивачем обовязків поліцейського, які визначені ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», повязані з поважними причинами, у звязку з чим відповідач вказані обставини безпідставно трактує як порушення позивачем службової дисципліни.

У судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що у будь-якому випадку позивач був зобовязаний виконати вимоги п.6 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п.6 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобовязаний інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Отже вказана норма права вказує на обовязок поліцейського інформувати свого керівника у випадку наявності обставин, які унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді. Але вказаних обставин, які б унеможливлювали подальшу службу позивача в поліції або перебування його на займаній посаді, не існувало, у звязку з чим у позивача був відсутній обовязок інформувати своє керівництво про такі обставини. При цьому сам факт перебування на лікуванні не означає того, що поліцейський у будь-якому випадку в подальшому не зможе проходити службу в поліції чи перебувати на займаній посаді.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що визначення відповідачем така підстава для звільнення позивача. як невиконання обовязків поліцейського, є необґрунтованою.

Щодо такої підстави для звільнення позивача зі служби в поліції як перешкоджання дисциплінарній комісії у проведенні службового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що перешкоджання у проведенні службового розслідування відповідач повязує з ненаданням позивачем письмових пояснень з приводу відмови від ознайомлення під розпис з наказом про призначення на посаду та функціональними обовязку, тобто письмових пояснень у межах проведення службового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

У відповідності із ч.6-10 ст.18 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобовязаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не зявився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Отже вказаними нормами права читко регламентовано дії дисциплінарної комісії щодо виклику для надання пояснень поліцейського, який відсутній на службі.

Відповідачем не було надано доказів дотримання дисциплінарною комісією зазначеного порядку, при цьому, відповідач не заперечував факт відсутності позивача на службі у звязку з перебуванням на лікуванні.

Посилання відповідача на висновки службового розслідування в яких значено те, що такі повідомлення направлялися позивачу через програму «WhatsApp», не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки такий порядок повідомлення поліцейського Законом не передбачено.

Крім цього суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» не визначає того, що не надання поліцейським пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування. При цьому, Закон передбачає можливість проведення та закінчення службового розслідування і без отримання пояснень поліцейського, у разі дотримання дисциплінарною комісією вимог положень ст..18 Закону, про які зазначено вище.

У судовому засіданні представник відповідача, обґрунтовуючи наявність підстав стверджувати про перешкоджання позивача у проведенні службового розслідування, посилався на положення п.7 розділу VІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018р. №893 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018р. за №1355/32807).

Відповідно до п.7 розділу VІ зазначеного Порядку кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобовязана сприяти проведенню службового розслідування.

Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сімї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.

Отже лише відмова поліцейського надавати пояснення або надання ним завідомо неправдивих пояснень, може кваліфікуватися як перешкоджанням проведенню службового розслідування.

У спірному випадку відповідачем не було доведено того, що позивач відмовився надавати пояснення чи надав завідомо неправдиві розслідування.

Таким чином, проаналізувавши підстави звільнення позивача зі служби в поліції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про їх необґрунтованість і, як наслідок, про неправомірність звільнення позивача.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає за необхідне накази про звільнення позивача визнати неправомірними, поновити позивача на посаді, з якої його було звільнено та зобовязати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.02.2019р. (з урахуванням наказу від 11.03.2019 № 47 о/с та положень ч.3 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію») по день фактичного поновлення на службі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про задоволення позову.

З огляду на задоволення позову на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову 768,40грн., за подання апеляційної скарги 1152,60грн., а всього 1921,0грн.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у справі №280/799/19 скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Наказ від 12.02.2019 №108 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1, винесений Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України - визнати неправомірним та скасувати.

Наказ від 20.02.2019 р. № 36 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, винесений Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України - визнати неправомірним та скасувати.

Наказ від 11.03.2019 р. № 47 о/с, винесений Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України - - визнати неправомірним та скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу моніторингу та зонального контролю Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Зобовязати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України виплати на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.02.2019 по день поновлення на службі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1921,0грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 03.10.2019р.

Повне судове рішення складено 04.10.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк