Справа № 440/2538/19
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2538/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

15.07.2019 ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач-2) , в якій просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не включення у довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відомостей про розмір надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10% посадового окладу, надбавки за вчене звання доцента у розмірі 15% посадового окладу, надбавки як кандидату наук 25% посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу, премії у розмірі 10% посадового окладу;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення для нарахування ОСОБА_1 пенсії із зазначенням відомостей про розміри надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10% посадового окладу, надбавки за вчене звання доцента у розмірі 15% посадового окладу, надбавки як кандидату наук 25% посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу, премії у розмірі 10% посадового окладу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплати пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2018 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 100%;
- встановити судовий контроль.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є військовим пенсіонером, перебуває на обліку у ГУПФ та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідачем на виконання вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.18 №103 складено та подано до ГУ ПФУ в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії, у якій не зазначені всі складові грошового забезпечення, які отримував позивач на момент звільнення з військової служби, що, на переконання позивача, порушує його право на належне соціальне забезпечення.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
20.08.2019 судом одержано відзив Полтавського ОВК на позов, в якому представник просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Звертав увагу на те, що довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії з 01.01.2018 відповідає вимогам пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.18 №103 та пункту 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45. Зазначив, що військовослужбовцям з 01.01.2018 не виплачується надбавка за виконання особливо важливих завдань, а тому підстави для включення відповідної надбавки у довідку для перерахунку пенсії відсутні. Наголошував на тому, що після проведення перерахунку пенсії позивача у відповідності до вимог пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.18 №103 її розмір не зменшився (а.с.32-33).
23.08.2019 судом одержано відзив ГУ ПФУ в Полтавській області на позов, в якому представник просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зазначив, що на час складання та направлення до органу пенсійного фонду довідки від 16.03.2018 №ФП73031 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку. визначеному Кабінетом Міністрів України для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , Полтавський ОВК діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України на той час. Вважає передчасною вимогу, що заявлена до ГУ ПФУ в Полтавській області, оскільки питання про виготовлення довідки уповноваженим органом з відповідними складовими є предметом розгляду по даній справі (а.с.43-48).
Сторони у судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник Полтавського ОВК надав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на зазначене, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Пунктом 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Згідно частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
З 15.01.2008 ОСОБА_1 є пенсіонером Збройних Сил України, перебуває на обліку в ГУПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (а.с.51).
З матеріалів справи судом встановлено, що пенсія позивача призначена із грошового забезпечення, що складалось із основних і додаткових видів грошового забезпечення, а саме: посадового окладу; окладу за військове звання; надбавки за вислугу років (35%); надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (10%); надбавки за вчене звання доцента (15%); надбавки як кандидату наук (25%); надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%); премії (10%) (а.с.52-53).
В подальшому на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 355 від 23 квітня 2012 року ОСОБА_1 перераховано пенсію з 01.07.2012, виходячи із видів грошового забезпечення: посадовий оклад; оклад за військове звання; надбавки за вислугу років (35%); надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (10%); надбавки за вчене звання доцента (15%); надбавки як кандидату наук (25%); надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%); премії (10%) (а.с.55).
16.03.2018 Полтавським ОВК складено довідку №ФП73031 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, у якій зазначені такі складові грошового забезпечення: посадовий оклад - 8600,00 грн, оклад за військовим званням (полковник) - 1480,00 грн, надбавка за вислугу років (45%) - 4536,00 грн (а.с. 57).
На підставі цієї довідки ГУ ПФУ в Полтавській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 у розмірі 59% (вислуга років 23) грошового забезпечення (а.с.58).
02.07.2019 позивач звернувся до Полтавського ОВК із заявою про складання нової довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії, призначеної за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №12/1735/фп.73031 від 04.07.2019 позивачу повідомлено, що частиною четвертою статті 63 Закону №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій проводиться на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Перегляд розміру грошового забезпечення можливий при прийнятті Кабінетом Міністрів України нових умов та/або зміні порядку проведення перерахунку пенсій, а відтак Полтавський ОВК не має повноважень самостійно визначати або змінювати складові частини грошового забезпечення для перерахунку пенсій. Кабінетом Міністрів України не видавався розпорядчий документ про скасування або виключення окремих положень Постанови №103 у зв`язку із визнанням таких положень нечинними рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року №826/3858/18 (а.с.21).
Вважаючи, що Полтавський ОВК безпідставно не виготовив та не направив до органу пенсійного фонду нову довідку із зазначенням в ній всіх необхідних складових частин грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Закон №2262-ХІІ).
Частинами першою та третьою статті 11 Закону №2262-ХІІ визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами частин другої та третьої статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ у редакції Закону України від 6.12.16 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрала чинності з 1.01.17) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
При цьому, за правилами частини вісімнадцятої статті 43 Закону №2262-ХІІ, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Так, рішенням Уряду передбачено набрання чинності з 1 березня 2018 року постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.17 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова №704), якою визначено розміри та порядок обчислення і виплати грошового забезпечення окремим категоріям військовослужбовців.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Водночас Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (надалі - Постанова №103), відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. N 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (Офіційний вісник України, 2017 р., N 77, ст. 2374).
Цією постановою внесені зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.08 №45 (надалі - Порядок №45), пунктом 1 якого передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Абзацом першим пункту 5 Порядку №45 (у редакції Постанови №103) визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Разом з цим, пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (надалі - Постанова №393) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.
Спір у даній справі стосується визначення складових грошового забезпечення, що мають враховуватись для проведення перерахунку пенсії позивача.
Матеріалами справи підтверджено, що до проведення позивачу у квітні 2018 року перерахунку пенсії з 1 січня 2018 року нарахування та виплата пенсії останньому проводилися із врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, зокрема, спірних надбавки за вислугу років (35%), надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами (10%), надбавка за вчене звання доцента (15%), надбавка як кандидату наук (25%), надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) та премії (10%).
Водночас відповідний перерахунок з 1 січня 2018 року проведено на підставі довідки №ФП73031 від 16.03.2018 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, складеної Полтавським ОВК, у якій зазначені такі складові грошового забезпечення позивача станом на 01.03.2018 року: посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років.
Вказана довідка не містить даних про розмір додаткових видів грошового забезпечення позивача, які враховувались як при первинному обчисленні його пенсії, так і під час проведення її неодноразових перерахунків, а саме: надбавки за вислугу років, надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами, надбавка за вчене звання доцента, надбавка як кандидату наук, надбавка за виконання особливо важливих завдань та премії.
Таким чином, до проведення позивачу перерахунку пенсії у квітні 2018 року, нарахування та виплата пенсії останньому проводилися із врахуванням додаткових видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за вислугу років, надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами, надбавка за вчене звання доцента, надбавка як кандидату наук, надбавка за виконання особливо важливих завдань та премії.
З приводу посилань Полтавського ОВК у відзиві на позовну заяву на приписи пункту 5 Порядку № 45, згідно з яким не передбачено можливості врахування додаткових видів грошового забезпечення при проведенні перерахунку розміру пенсії, а тому такі види грошового забезпечення не були вказані у спірній довідці від 16.03.2018 №ФП73031, суд вважає за доцільне зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії" суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в пункті 23 у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00, рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Водночас, суд звертає увагу, що Полтавським ОВК не заперечується фактична сплата позивачем відповідних соціальних внесків з нарахованих останньому щомісячних додаткових грошових винагород.
Як вже зазначалося вище, положеннями профільного нормативно-правового акту (частина 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ) передбачено, що при обрахунку пенсії мають враховуватись щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які виплачувались військовослужбовцю. Аналогічні положення визначені в пункті 2 Постанови № 704 та пункті 7 Постанови № 393.
За правилами частини третьої статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Норми профільного нормативно-правового акту є діючими, чинними та не зупиненими. Жодних змін, щодо зміни порядку розрахунку базового грошового забезпечення для пенсії не вносились.
Абзац 1 пункту 5 Порядку № 45 фактично змінює норми та умови пенсійного забезпечення, передбачені Законом № 2262-ХІІ, оскільки при первинному розрахунку розміру пенсії додаткові види грошового забезпечення для осіб враховуються, а при проведенні перерахунку, на підставі Положення № 45 - вже не враховуються. Такі дії призводять до того, що додаткові види грошового забезпечення виключаються з переліку, що враховуються для обрахунку пенсії. Це свідчить, що абзац 1 пункту 5 Порядку № 45 не відповідає статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ.
Окрім того, статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип юридичної визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, що ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17- рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.11.2011 №10-рп/2011).
Більше того, за частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Стіл та інші проти Сполученого Королівства" від 23 вересня 1998 року Європейський Суд наголосив, що національне право має відповідати поняттю "законність", визначеному Конвенцією, яка вимагає, щоб усе право - писане чи неписане - було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, у разі потреби - з належною консультацією, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити така дія.
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 02 березня 1988 року Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що яка-небудь норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію... Фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципам верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п.1 ст.8.
Натомість, в положеннях профільного Закону відсутні правові підстави які б чітко передбачали, що при перерахунку пенсії військовослужбовця не будуть враховуватись щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які враховуються при проведенні нарахування пенсії особі.
Окрім того, положеннями абзацу 2 пункту 5 Порядку № 45 передбачено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи, серед іншого, і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до затвердженої форми довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), затвердженої Додатком № 3 до Порядку № 45 особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) передбачено і графу для визначення додаткових надбавок та премій.
Таким чином, підзаконним нормативно-правовим актом (Порядком № 45), встановлені різні методики перерахунку розмірів пенсій, а саме: для осіб, які перебували на військовій службі, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, - без врахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення; - для осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції - із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Преамбулою Закону № 2262-ХІІ передбачено, що цей Закон спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Натомість, підзаконний нормативно-правовий акт (Порядок № 45), встановлює переваги для окремої соціальної групи, в порівняні з іншими, під час проведення перерахунку розміру пенсії.
За положеннями статті 1 Протоколу № 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, користування права та свободами здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних та інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншими, майнового стану, народження або за іншою ознакою. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначені в пункті 1.
Конституційний Суд України у рішенні від 13 травня 2015 року № 4-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зазначив, що аналіз положень Закону № 2262-ХІІ вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).
Запровадження різних правил проведення перерахунку розміру пенсії, що не засновані на Законі № 2262-ХІІ, не узгоджується з його спрямуванням на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що встановлення різних правил проведення перерахунку розмірів пенсій для осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, не відповідають положенням статті 1 Протоколу № 12 до Конвенції та статті 24 Конституції України.
Згідно зі статтею 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Конституційний Суд України в рішенні від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004 у справі за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, четвертої статті 59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2003 рік" (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) вказав, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
В рішенні Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Судом зафіксовано, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.
Статтею 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Суд не вважає прийнятною позицію відповідача відносно того, що права військовослужбовців належним чином захищені при виключенні під час проведення перерахунку розмірів пенсій законодавчо закріплених додаткових видів грошового забезпечення, які враховувались при первинному розрахунку розміру пенсії.
Суд відхиляє доводи представника відповідача про правомірність невключення до спірної довідки надбавки за виконання особливо важливих завдань через її скасування з 01 січня 2018 року, оскільки така надбавка враховувалась при проведенні перерахунків пенсії позивача, що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями протоколів.
Так само, на переконання суду, зміна порядку нарахування надбавки за кваліфікаційну категорію та премії не може бути належною підставою для виключення зазначених складових грошового забезпечення пенсіонера з довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії.
Твердження представника відповідача-2 про те, що після проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 її розмір не зменшився не стосуються предмета даного спору, у зв`язку з чим визнаються судом необґрунтованими.
За таких обставин, зважаючи на те, що Законом №2262-ХІІ передбачено урахування у складі грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій, які отримував пенсіонер на момент звільнення з військової служби, а передбачене Постановою №103 обмеження складових грошового забезпечення для перерахунку пенсії не відповідає вимогам частини третьої статті 11, частини третьої статті 43, частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ, суд дійшов висновку про правомірність вимог ОСОБА_1 щодо необхідності включення до довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами (10%), надбавки за вчене звання доцента (15%), надбавки як кандидату наук (25%), надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%), премії (10%).
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплати пенсію ОСОБА_1 з 01.01.2018 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 100%, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, з огляду на наступне.
Головне управління не наділено повноваженнями щодо призначення та, відповідно, перерахунку пенсії з грошового забезпечення, яке не визначене уповноваженими органами силових структур та не вчиняло будь-яких дій чи бездіяльності, що є предметом оскарження у справі, тому вимоги до управління є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Стосовно вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
За змістом наведених норм встановлення обов`язку суб`єкта владних повноважень подати до суду звіт про виконання судового рішення є правом суду, що розглядає справу, та може застосовуватись у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що відповідач буде ухилятись чи навмисно затягувати виконання судового рішення.
У даній справі відповідні обставини відсутні, а тому суд не знаходить підстав для застосування заходів судового контролю.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та сплату останнім при зверненні до суду судового збору у загальному розмірі 1536,80 грн, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського ОВК на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Полтавського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, Полтава, Полтавська область, 36014, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виготовлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 без урахування всіх складових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) з урахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10% посадового окладу, надбавки за вчене звання доцента у розмірі 15% посадового окладу, надбавки як кандидату наук 25% посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу, премії у розмірі 10% посадового окладу
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Головуючий суддя Г.В. Костенко