Справа № 120/2447/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 жовтня 2019 р. Справа № 120/2447/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шаповалової Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Лояніч В.О.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Заїки О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до 3-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до 3-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області (далі-відповідач), у якому просила:

визнати протиправними дії 3-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області щодо відмови у вклеюванні фотокартки до паспорта ОСОБА_3 по досягненню нею 25-річного віку згідно листа № Б-9/6/0512-19/0512/534-19 від 27.04.2019 року;

зобов`язати 3-й міський відділ у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області вчинити дії щодо вклейки фотокартки у паспорт ОСОБА_3 по досягненню нею 25-річного віку;

стягнути з відповідача на користь позивача усі понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що вона звернулася до відповідача з заявою щодо вклеювання фотокартки в паспорт громадянина України по досягненню нею 25-річного віку. Однак відповідач листом відмовив позивачу у вклеюванні фото по досягненню нею 25 - річного віку, оскільки відповідно до п.6 ч. 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 302, якою затверджено «Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 року, позивачем пропущено місячний строк звернення для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Позивач вважає такі дії протиправними, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

02.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

20.08.2019 року надано відзив 3-м міським відділом у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області. У відзиві зазначено, що відповідач заперечує проти позовних вимог та вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

На думку відповідача, права позивача не порушено рішеннями, діями або бездіяльністю, заяву розглянуто відповідачем у строки та порядку, передбачені законодавством про звернення громадян, а також відповідачем не створено перешкоди позивачу у реалізації права на вклеювання до паспорта громадянина України фотокартки по досягненню певного віку.

Громадянці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилось 25 років - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак вона зобов`язана була звернутися до 3-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області за відповідною вклейкою фотокартки протягом місяця, тобто в строк до 06.10.2018 року.

Однак, відповідну заяву/звернення (про вклеювання фотографії у паспорт громадянина України у формі книжечки) громадянка ОСОБА_3 подала до 3-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області лише 23.04.2019 року, не вказуючи ніяких поважних причин пропуску.

Крім того, 03.10.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову за № 795, якою внесено зміни до постанови КМУ від 25.03.2015 року за № 302 та визначено, що обмін паспорта громадянина України здійснюється у разі якщо особа досягла 25- чи -45 річного віку та не звернулася в установленому законом порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Відтак, на думку відповідача, під час виконання своїх повноважень відповідач діяв на підставі та в межах законодавства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши інші докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

23.04.2019 року позивач звернулася з заявою до відповідача з проханням вклеїти фотокартку до паспорта в зв`язку із досягненням позивачем 25 років.

Листом 3-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області № Б-9/6/0512-19 від 23.04.2019 року повідомлено позивача, що правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Водночас повідомлено, що відповідно до пп.6 п. 6 Порядку оформлення видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 « Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», обмін паспорта здійснюється у разі якщо особа досягла 25 - річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку н пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорт зразка 1994 року нових фотокарток.

Також у листі вказано, що не допускається вклеювання особою фото до паспорта, дана функція належить до компетенції підрозділів ДМС, а у пред`явленому під час звернення паспорті громадянина України наявне фото, яке вклеєне позивачем самостійно, що є порушенням п. 7 постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503 - ХІІ, якою затверджено «Положення про паспорт громадянина України».

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

За приписами ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з п.п. 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-XII від 26.06.1992, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним (п.8 Положення).

Пунктом 7 постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503 - ХІІ, якою затверджено «Положення про паспорт громадянина України» визначено, що записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Відповідно до п. 18 постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503 - ХІІ, якою затверджено «Положення про паспорт громадянина України» для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни

(переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування.

Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на, крім іншого, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з положеннями ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

03.10.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 795 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302», якою внесено зміни до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженому зазначеною постановою: 1) у пункті 6: підпункт 6 викласти в такій редакції: « 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток».

Таким чином, згідно з п. 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (в редакції після 05.10.2018 року) обмін паспорта здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації);

2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням);

3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта;

4) закінчення строку дії паспорта;

5) непридатності паспорта для подальшого використання;

6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток;

7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

З урахуванням зазначеного, з 05.10.2018, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, здійснюється обмін паспорта.

Судом встановлено, що позивачу виповнилось 25 років - ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому вона мала звернутись до відповідача з відповідною заявою про вклейку фотокартки протягом місяця, тобто в строк до 06.10.2019 року.

Разом з цим, таку заяву позивач подала тільки 23.04.2019 року, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому, у своєму зверненні від 23.04.2019 року позивач не повідомляла про свою відмову від можливого обміну паспорта у зв`язку зі своїми релігійними переконаннями, відмовою від обробки її персональних даних.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-XII від 26.06.1992 до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Пунктом 7 постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503 - ХІІ, якою затверджено «Положення про паспорт громадянина України» визначено, що записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Відповідно до п. 18 постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503 - ХІІ, якою затверджено «Положення про паспорт громадянина України» для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни

(переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування.

Суд наголошує на тому, що позивач самостійно вклеїла у паспорт громадянина України фотокартку, що є порушенням п. 7 постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503 - ХІІ, якою затверджено «Положення про паспорт громадянина України».

Відтак, з урахуванням зазначеного, відповідач позбавлений можливості вклеїти фото в паспорт гр. ОСОБА_3 , і в такому випадку паспорт підлягає обміну. А тому, суд вважає, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачі довели суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до 3-го міського відділу у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 07.10.2019 року.

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: 3-й міський відділ у м. Вінниці Державної міграційної служби України у Вінницькій області (, вул. Олександра Довженка, 73, м. Вінниця, 21001)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна