Справа № 822/3448/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3448/17

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

02 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: Зайця І.О.

відповідача: Билини І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року (місце складання м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2017 року позивач - Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 кошти у рахунок погашення податкового боргу в розмірі 53771,88 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за даними контролюючого органу за ОСОБА_1 рахується узгоджена суму податкового боргу, яка у добровільному порядку ним не сплачена.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), на користь Головного управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, код 39492190) податковий борг в сумі 53771,88 ( п`ятдесят три тисячі сімсот сімдесят одна гривня вісімдесят вісім копійок) гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову. В своїй скарзі апелянт зазначив, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що він був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, оскільки не знав про існування даного позову. Крім того, на даний час зменшено розмір орендної плати, у зв`язку із чим змінився і розмір податкового боргу.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Ухвалою суду від 16 січня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судового рішення у адміністративній справі № 560/4271/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду на 02 жовтня 2019 року.

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, відповідно до корінця податкової вимоги форми "Ф" №361-17 від 12.04.2017, загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 11.04.2017 становить 44377,65 грн. (а.с. 18).

Податковий борг в розмірі 53771,88 грн. по орендній платі з фізичних осіб та по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, підтверджується податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" №97875-13 від 27.06.2016, податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" №1428511-13 від 26.04.2017, податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" №8918996-13 від 30.06.2016, податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" №166355-17 від 30.06.2015, розрахунками суми позовних вимог.

З матеріалів справи також, вбачається, що Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області направляло на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) податкову вимогу про сплату податкового боргу, однак поштове відправлення повернулося без вручення його відповідачу із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

У зв`язку з непогашенням ОСОБА_1 заборгованості по сплаті грошових зобов`язань, визначених вказаними податковим повідомленнями-рішеннями, загальний розмір якої становить 53771,88 грн., Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області звернулося з позовом до суду про стягнення податкового боргу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не сплатив узгоджений податковий борг, який підтверджений доказами по справі, то наявні підстави для його стягнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Положеннями 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За приписами п.57.3 ст.57 даного Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з п.п. "е" п.176.1 ст.176 ПКУ платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкового органу до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.

Для встановлення визначеній контролюючим органом сумі грошових зобов`язань статусу узгодженої необхідно, насамперед, довести, що платник податків був обізнаний з наявністю у нього самостійно визначених контролюючим органом сум грошових зобов`язань, які підлягають сплаті.

Відповідно до п.45.1 ст.45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до п.42.1 ст.42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. (п.42.2 ст.42 ПК України).

При цьому, у відповідності до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги про те, що відповідач не знав про розгляд справи, що позбавило його можливості надати свої пояснення, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

В апеляційній скарзі відповідач визнає ту обставину, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проте фактично за вказаною адресою не проживає.

Так, судом першої інстанції направлялися повістки про виклик до суду саме за вищевказаною адресою, які поверталися до суду із зазначенням причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

При цьому, в матеріалах справі відсутні будь-які докази того, що позивач повідомляв про зміну свого місця проживання відповідача або суд першої інстанції.

Крім того, відповідно до довідки № 2622/02-17/2018 від 20.08.2018 про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 лише з 20 серпня 2018 року (а.с. 90 на звороті).

Таким чином, на момент розгляду справи судом першої інстанції, повідомлення відповідача про розгляд даної справи здійснювалось за єдиною відомою адресою: АДРЕСА_1 , яка на той момент являлась також адресою реєстрації місця проживання, що, на переконання колегії суддів, не вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що зміна розміру ставки податку з орендної плати за землю у 2018 році є підставою для зміни розміру податкового боргу, то колегія суддів зазначає таке.

На момент звернення позивача з даним позовом та на час прийняття оскаржуваного рішення, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №97875-13 від 27.06.2016, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №1428511-13 від 26.04.2017, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №8918996-13 від 30.06.2016, податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №166355-17 від 30.06.2015, не оскаржувались, а відтак сума податкового боргу вважалась узгодженою.

Проте, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про скасування даних податкових повідомлень-рішень.

Як зазначалося вище, ухвалою суду від 16 січня 2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судового рішення у адміністративній справі № 560/4271/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року по справі № 560/4271/18 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Старокостянтинівського відділення Красилівської ОДПІ № 166355-17 від 30.06.2015, № 8918996-13 від 30.06.2016, № 1428511-13 від 30.06.2017; зобов`язано Головне управління ДФС у Хмельницькій області провести перерахунок орендної плати за земельну ділянку передану в користування ОСОБА_1 на підставі Договору оренди землі від 22 серпня 2013 року площею 894 м. кв. за адресою провулок АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:011:1003, починаючи з 22 серпня 2013 року і до 2017 року включно; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1418,84 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Однак, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2019 року по справі № 560/4271/18 апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задоволено повністю. Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року - скасовано в частині задоволених позовних вимог. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . В решті - рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Так, постановою суду від 24 липня 2019 року встановлено, що зміна розміру ставки податку з орендної плати за землю у 2018 році, не може слугувати підставою для скасування та визнання протиправними винесених у 2015, 2016, 2017 роках податкових повідомлень-рішень, оскільки в цих податкових (звітних) періодах була дійсна першочергова ставка податку згідно якої й було розраховане грошове зобов`язання з орендної плати ОСОБА_1

Зважаючи на встановленні обставини, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є не суттєвими, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 жовтня 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.