Справа № 620/2710/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року м.Чернігів Справа № 620/2710/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що відповідачем протиправно не враховано до пенсії додаткові види грошового забезпечення (доплата за роботу в зоні відчуження, премії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань), оскільки відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" вказані виплати відносяться до складу грошового забезпечення, що встановлено постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 03.10.2019 у справі № 751/449/17.

Ухвалою судді від 12.09.2019 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позов.

03.10.2019 представником відповідача подано відзив, в якому зазначено, що на виконання постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.02.2017 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2017 позивачу було проведено перерахунок пенсії з 24.07.2016 року з урахуванням доплати за роботу в зоні відчуження, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно довідок, виданих відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України в Київській області №206 від 07.07.2016 року і №369 від 07.12.2016 року, з урахуванням раніше виплачених коштів. Головним управлінням рішення суду було виконане, проведено перерахунок пенсії та призначено її з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (доплати за роботу в зоні відчуження, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань). Різниця в пенсії за період з 24.07.2016 по 30.04.2017 в розмірі 12296,05 грн була виплачена в травні 2017 року, що підтверджується копією розрахунку на доплату від 13.04.2017 року, доданою позивачем до позовної заяви. А перерахована за рішенням суду пенсія виплачувалась в розмірі 2562,79 грн по квітень 2018 року. Отже, рішення суду Головним управлінням було виконано повністю в межах, покладених судом зобов'язань.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03.02.2017 у справі № 751/449/17 позов задоволено частково. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 24 липня 2016 року ОСОБА_1 з урахуванням доплати за роботу в зоні відчуження, премії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, згідно довідок, виданих відділом зони Чорнобильської АЕС ГУ МВС України в Київській області № 206 від 07.07.2016 року і № 369 від 07.12.2016 року, з урахуванням раніше виплачених коштів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Отже, фактично оскаржувані позивачем дії відповідача безпосередньо пов'язані з виконанням постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.02.2017 по справі № 751/449/17.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України:

1. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

2. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

3. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

4. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Відповідно до положень статті 160 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається та покладається на державну виконавчу службу у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до положень частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статті 382 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (ч. 1-8 ст. 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ч. 1 ст. 383 КАС України); визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця (ст. 287 КАС України).

З системного аналізу наведених норм вбачається виокремлення в окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов'язання суб'єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважав, що діями відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Тож суд має з'ясувати, чи оскаржуване рішення пов'язане з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.

Суд, проаналізувавши зміст постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.02.2017 по справі № 751/449/17 та предмет, підстави позову у даній справі, дійшов висновку, що такі дійсно спрямовані на контроль за виконанням вказаного судового рішення.

Відтак, вимоги про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

У зв'язку з вказаним, суд зазначає, що оскільки позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи невиконання) постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.02.2017 по справі № 751/449/17 то, відповідно, позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04.10.2019.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П'ятницька, 83а, м. Чернігів, 14017, код ЄДРПОУ - 21390940).

Суддя І.І. Соломко