Справа № 414/2606/19
Суддя: Панчук М. В.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року Справа № 414/2606/19

Провадження № 2-а/414/46/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Водолазської Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кремінна адміністративну справу за позовом, поданим представником Головченком Артемом Олександровичем в інтересах ОСОБА_1 до управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальону 1 роти старшого лейтенанта поліції Меншова Ігора Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
встановив:
представник Головченко А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальйону 1 роти старшого лейтенанта поліції Меншова І.О., в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1476349 від 01.09.2019 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та не доведеним, тому що справа не розглядалася по суті, як того вимагає КУпАП, зокрема він не був ознайомлений зі своїми правами, заперечував щодо вчинення правпорушення, не отримав доказів вчинення правопорушення та з ними не ознайомився, не складено протокол про адмінправопорушення,а покажчик повороту на даній ділянці дороги не повинен був подавати, так як не змінював напрямку руху. Також не вбачає складу адміністративного правопорушення, оскільки дорожні знаки, що змушували б ОСОБА_1 вмикати покажчик повороту на даній ділянці дороги відсутні.
Ухвалою судді від 20.09.2018 р. поновлено строк на оскарженя постанови серії ЕАВ № 1476349 від 01.09.2019 р., винесеної відносно ОСОБА_1 та прийнято позовну заяву до розгляду із відкриттям провадження у справі. Витребувано у управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальону 1 роти старшого лейтенанта поліції Меншова Ігора Олеговича матеріали, які стали підставою винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії ЕАВ № 1476349 від 01.09.2019 р. відносно ОСОБА_1 . Інших процесуальних дій не вчинялося.

У відкрите судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову у повному обсязі та просив зазначені вимоги задовольнити.
Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та долучити в якості доказу відеоматеріали, записані на диск, заперечивши проти позовних вимог.
Як вбачається із ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею; якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників справи. Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши подані сторонами матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 9.2.б Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1476349 від 01.09.2019 р. (а.с. 4), винесеної інспектором 1 батальйону 1 роти старшого лейтенанта поліції Меншова І.О., керуючи транспортним засобом "Renault Logan", номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч не виконав вимоги п.9.2.б Правил дорожнього руху, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що до останнього застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн.
З дослідженого відеозапису, витребуваного судом у відповідача, що наданий повноважним працівником поліції встановлено (а.с. 20) - водій автомобіля "Renault Logan", номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснював рух по дорозі по головній смузі руху, яка асфальтована, та в місці зміни напрямку руху дороги по головній смузі руху, яка асфальтована, до залізничного переїзду не увімкнув покажчик повороту наліво. Разом з тим, перед зміною напрямку руху наявний знак 1.4.2 "Напрямок повороту" (рух ліворуч) показує напрямок повороту головної смуги руху дороги. Інших дорожніх знаків, щоб свідчили про наявність перехрестя на даній ділянці дороги немає. Разом з тим, біля знаку 1.4.2 "Напрямок повороту" наявний з`їзд з ґрунтовим покриттям праворуч, який не відмічений будь-якими дорожніми покажчиками. Окрім того, з відеозапису вбачається, що по вказаній ділянці дороги рухався автомобіль в зустрічному напрямку, який будь-яких показників повороту не вмикав та працівниками поліції до останнього, будь-яких претензій не було пред`явлено, як і про останні відповідачем вказано не було. Разом з тим, ОСОБА_1 було роз`яснено, яка справа розглядається та ким, роз`яснено права, та ОСОБА_1 особисто вказав, що не буде використовувати останні, разом з тим, чітко заперечив щодо вчинення ним правопорушення та погодився на розгляд справи, вказуючи про оскарження такого протоколу у суді. Після складання оскаржуваного протоколу, ОСОБА_1 відмовився його підписувати та отримувати.
З дослідженого відеозапису ділянки дороги, поданого позивачем (а.с. ), вбачається, що дана ділянка дороги складається лише з головної смуги руху, чітко окресленої асфальтованим покриттям, рухаючись по якій, учасники руху не вмикають будь-яких показників повороту ліворуч. Наявний з`їзд праворуч з ґрунтовим покриттям, біля знаку 1.4.2 "Напрямок повороту".
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП, встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цьогокодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Як вбачається із ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.
Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.
Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).
Разом з тим, суд зазначає, що Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.
Окрім того, суд не бере до уваги доводи позивача щодо порушення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, як такі, що спростовані відеозаписом події, наданим відповідачем, окрім доводів про ненадання доказів вчинення такого правопорушення та не дослідження їх під час розгляду справи.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідача покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, однак відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування інших обставин, зазначених у позові.
Зокрема, як вбачається із оскаржуваної постанови, поданих та досліджених у судовому засіданні відеозаписів, відповідачем не було ознайомлено позивача із доказами вчинення ним правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП як і не було досліджено вказані у оскаржуваній постанові відео з камер вв00026, вв00043, однак такі були покладені в основу оскаржуваної постанови, що є недопустимим.
Окрім того, ділянка дороги в м. Рубіжне по вул. Набережна, 157 складається лише з головної дороги, покритої асфальтним покриттям, яка повертає ліворуч для проїзду через залізничні колії, що вказано дорожнім знаком 1.4.2 "Напрямок повороту", та не має перехресть чи другорядних доріг, які відмічені дорожніми знаками. З огляду на що, застосування показника повороту «ліворуч» вказувало б іншим учасникам руху про бажання водія повернути ліворуч, а не рухатися головною смугою руху чи розвернутися, що вводило б їх в оману, а тому не допускається.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема відповідачем надано суду відеозапис, з якого вбачається, що водій рухався по автодорозі та не змінював напрямку свого руху, відсутні знаки перехрестя, головна дорога чи будь-які інші, окрім зміни напрямку руху дороги по головній смузі руху.
Не надано жодного доказу, що відповідачем було здійснено належно розгляд справи щодо ознайомлення позивача із доказами вчинення правопорушення, зокрема відеозаписами з камер вв00026, вв00043 та дослідження таких при розгляді справи.
Оцінюючи усі докази, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем порушено права та законні інтереси позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не забезпечено належного розгляду справи. Зокрема, внаслідок вказаних порушень з боку відповідача позивач не мав змоги надати пояснення по відеозаписах, заперечити щодо вчинення інкримінованого діяння, посилаючись на відеозаписи. Таким чином, винесена відносно позивача постанова порушує його права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
А тому, ефективний захист порушених прав позивача можливий шляхом скасування такої постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього та закриття провадження у справі, разом з тим, враховуючи п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, не передбачено визнання протиправною оскаржуваної постанови, а відтак в даній частині слід відмовити.
З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕАВ №1474369 від 01.09.2019 р. підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 139 КАС України, судові витрати віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 122, 139, 205, 242-246, 268-269, 271-272, 286 КАС України, на підставі ст. 55 Конституції України, суд
вирішив:
адміністративний позов, поданий представником Головченком Артемом Олександровичем в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до управління патрульної поліції Луганської області в особі інспектора 1 батальйону 1 роти старшого лейтенанта поліції Меншова Ігора Олеговича (місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.
Скасувати постанову інспектора 1 батальйону 1 роти старшого лейтенанта поліції Меншова Ігора Олеговича ЕАВ № 1474369 від 01 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
В частині визнання протиправною постанови ЕАВ № 1474369 від 01 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Панчук