Справа № 160/7009/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Справа № 160/7009/19
25 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача-1: Першотравенського управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, відповідача-2: Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не звернення протягом 10 днів з дати взяття особи на військовий облік до Першотравенського управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради з поданням про виплату матеріальної допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як військовослужбовцю, звільненому з військової строкової служби відповідно до п. 5 «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 08.04.2015 року;
- повторно зобов`язати Першотравенський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернутися до Першотравенського управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради з поданням про виплату матеріальної допомоги ОСОБА_1 , 1993 року народження, як військовослужбовцю, звільненому з військової строкової служби відповідно до п. 5 «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 08.04.2015 року - у розмірі середньої заробітної плати на день призову за формою згідно з додатком до вказаного Порядку;
- визнати відмову Першотравенського Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради про призначення і виплату допомоги ОСОБА_1 , 1993 року народження, як військовослужбовцю, звільненому з військової строкової служби відповідно до п.5 «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 08.04.2015 року - у розмірі середньої заробітної плати, незалежно від часу звернення неправомірною.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.07.2019 року позивачу відповідачем-1 відмовлено у виплаті матеріальної допомоги, яка передбачена п. 5 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 08.04.2015 року. Підставою для відмови зазначено, що виплата матеріальної допомоги не може бути здійснена у зв`язку з тим, що подання надійшло до управління праці та соціального захисту населення 15.07.2019 року з порушенням термінів, зазначених у вказаній постанові. Позивач не погоджується з такою відмовою, зазначаючи, що своєчасно звернувся до Першотравенського МТЦК та СП з повним пакетом документів для виплати коштів. Проте, відповідачем запропоновано замінити паспорт та відкрити рахунок виключно в відділенні «Ощадбанку».
Вказаний Порядок не передбачає обов`язкового зарахування коштів виключно на розрахунковий рахунок, відкритий у відділенні Ощадбанку, та не передбачає відповідальності позивача за порушення терміну подачі документів у вигляді відмови у їх нарахуванні та виплати йому допомоги.
На думку позивача, дії відповідачів є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/7009/19 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 13 серпня 2019 року.
В подальшому розгляд справи відкладено на 03 вересня 2019 року та 24 вересня 2019 року.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Представники сторін в судове засідання не прибули, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на приписи ч. 1, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29липня 2019 року на адресу суду від відповідача-2 13 серпня 2019 року надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві зазначено, що Першотравенський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та соціальної підтримки у встановлений п. 6 Порядку 10- ти денний термін звернувся з поданням щодо виплати матеріальної допомоги позивачу до Першотравенського управління праці та соціального захисту населення. Разом з подання було надано неповний пакет документів, наданих позивачем, подання яких передбачено п. 6 Порядку, що в свою чергу призвело до відмови Першотравенського управління праці та соціального захисту населення у розгляді документів. Позивач не зміг надати повний пакет документів, передбачений п.6 Порядку, а саме заяву про перерахування матеріальної допомоги на рахунок банку. У зв`язку з недійсністю паспорта, позивач звернувся до міського сектору Державної міграційної служби із заявою про оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з обміном по досягненню 25-ти річного віку тільки 14.05.2019 року (строк подачі подання разом з доданими заявником документами до Першотравенського управління праці та соціального захисту населення до 11.05.2019 року) та отримав паспорт 27.05.2019 року. Позивач вказує, що повний пакет документів (довідку з відділення АТ «Ощадбанк») він надав 27.05.2019 року, але згідно з заявою про переказ коштів вих. № 1206-04 від 12.06.2019 року позивач відкрив рахунок у АТ «Ощадбанк» лише 12.06.2019 року, що вказує на неможливість надання позивачем повного пакета документів саме 27.05.2019 року. Вказані вище обставини призвели до втрати встановлених строків з провини самого позивача. Після надання позивачем необхідних документів, передбачених п. 6 Порядку Першотравенський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повторно звернувся з поданням до Першотравснського управління праці та соціального захисту населення разом з доданим позивачем пакетом документів та з поясненням на ім`я начальника Першотравенського управління праці та соціального захисту населення щодо несвоєчасного подання документів на виплату матеріальної допомоги позивачу.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 був звільнений з військової строкової служби 25 квітня 2019 року на підставі Указу Президента України № 22/2019 від 30.01.2019 року та став на військовий облік до Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки 02.05.2019 року.
02 травня 2019 року на облік до Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки став звільнений військовослужбовець військової строкової служби ОСОБА_1 та звернувся з заявою про виплату матеріальної допомоги на підставі п. 6 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2015 року № 185.
Під час збору документів для виплати матеріальної допомоги було встановлено, що паспорт ОСОБА_1 не дійсний (не вклеєне фото в 25 років), що унеможливлює відкриття рахунку в банку.
Строк подачі документів до Управління праці та соціального захисту населення позивача складав до 11.05.2019 року.
Пакет документів 11.05.2019 було про виплату матеріальної допомоги ОСОБА_1 було направлено до Першотравенського управління праці та соціального захисту населення, але у прийнятті подання відмовлено та повернуто без реєстрації у зв`язку з відсутністю повного пакета документів.
14 травня 2019 року позивач звернувся до Першотравенського міського сектору Державної міграційної служби та новий паспорт отримав 27.05.2019, після чого відкрив рахунок у відділенні «Ощадбанку» та вдруге подав пакет документів до Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
15 липня 2019 року позивачу відповідачем-1 листом №923 відмовлено у виплаті матеріальної допомоги, яка передбачена п. 5 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 08.04.2015 року.
Підставою для відмови зазначено, що виплата матеріальної допомоги не може бути здійснена у зв`язку з тим, що подання надійшло до управління праці та соціального захисту населення 15 липня 2019 року з порушенням термінів, зазначених у вказаній постанові №185.
Не погоджуючись з відмовою у виплаті матеріальної допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Аналізуючи виниклі правовідносини суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, гарантії щодо збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку працівникам на час виконання державних обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, встановлені для усіх працівників, в тому числі і тих, що працюють на підставі трудового договору у фізичної особи-підприємця.
Відповідно до п.5 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби виплата матеріальної допомоги здійснюється органами соціального захисту населення протягом місяця з дня взяття відповідної особи на військовий облік за місцем проживання у встановленому законодавством порядку.
Згідно з п.6 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби військові комісаріати протягом 10 днів з дати взяття особи на військовий облік відповідно до пункту 5 цього Порядку звертаються до органів соціального захисту населення з поданням про виплату матеріальної допомоги за формою згідно з додатком, до якого додаються подані заявником:
- довідка з місця роботи про отримувану середню заробітну плату;
- копія трудової книжки, завірена за останнім місцем роботи;
- заява про перерахування матеріальної допомоги на рахунок у банку.
Таким чином, для громадян України, які звільнилися з військової строкової служби, єдиною обов`язковою умовою, яка надає право на отримання вказаної державної допомоги, є необхідність стати на військовий облік за місцем проживання у встановленому законодавством порядку.
Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що позивачем було виконано обов`язок стати на військовий облік за місцем проживання, а саме: позивач став на військовий облік до Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки 02.05.2019 року.
У відповідності до п.п. 5 та 6 зазначеного Порядку позивач своєчасно (02.05.2019р.) звернувся до Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про перерахунок коштів та відповідними додатками, додавши номер розрахункового рахунку, який відкрито на ім`я позивача у Першому Українському Міжнародному Банку (ПУМБ), де позивач отримує заробітну плату.
Відповідальною особою Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки позивачу було запропоновано замінити паспорт та відкрити розрахунковий рахунок виключно в Ощадбанку та роз`яснено про короткий термін подачі заяви, а саме до 11.05.2019 року.
Позивачем було повідомлено відповідача, що відкрити новий розрахунковий рахунок в Ощадбанку не зможе, оскільки у позивача на момент звернення до Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки був протермінований паспорт та запропонував зарахувати кошти на наданий рахунок.
Суд встановив, що протермінування паспорту позивача пояснюється тим, що в період проходження військової служби позивачу виповнилося 25 років, а станом на момент звільнення, 03.03.2019 року, позивачу вже виповнилося 26 років та його паспорт громадянина України був не дійсним, оскільки в нього не була вклеєна нова фотокартка при досягненні 25 років у відповідності до вимог п.8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.
Отже, вчасно вклеїти нову фотокартку у 25 років позивач фактично не мав об`єктивної можливості, оскільки проходив строкову військову службу у рядах Збройних Сил України.
В зв`язку з травневими святами до Першотравенського міського сектору Державої міграційної служби позивач зміг звернутись тільки 14.05.2019 року та отримати новий паспорт зміг тільки 27.05.2019 року. Після чого відкрив розрахунковий рахунок у відділенні «Ощадбанку» та вдруге подав документи до Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Оскільки другий пакет документів (довідку з відділення «Ощадбанк») позивачем подано 27.05.2019 року, вказана обставина, на думку відповідача-2, унеможливила процес своєчасної подачі подання про виплату матеріальної допомоги.
Суд зазначає, що право позивача на нарахування та виплату матеріальної допомоги, підпадає під дію ст.1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» і що їх можна вважати «майном» у значені цього положення, отже, не невиплата пенсії є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.
Водночас, суд зазначає, що друге речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності», яке дозволяє позбавити майна лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт зазначає, що держава має право здійснювати контроль за використанням майном шляхом введення в дію «законів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки втручання у право позивача не може бути визнано таким, що відповідає закону.
Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби, передбачено право позивача на отримання матеріальної допомоги.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності (п. 61 рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року "Брумареску проти Румунії").
Основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.
Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України висловлені у рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови").
Досліджуючи принцип правової визначеності у вказаних правовідносинах, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень має діяти лише в рамках, наданих йому законодавством повноважень.
Таким чином, своєчасно надаючи повний пакет документів для отримання матеріальної допомоги у відповідності до норм Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби, позивач має право на призначення та отримання матеріальної допомоги.
Зобов`язуючи позивача надати додаткові документи, не передбачені вказаним Порядком, відповідач-2 фактично вийшов за межі наданих йому повноважень, адже жодним нормативним актом не передбачено обов`язкового зарахування коштів виключно на розрахунковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», і, як наслідок, не передбачено права відповідача-2 вимагати відкриття рахунку у відповідному банку за наявності у позивача дійсного карткового рахунку.
Тобто, своєю бездіяльністю, відповідачами порушено передбачуване позивачем право на отримання матеріальної допомоги та затягування процесу отримання вказаної державної допомоги позивачу.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п.23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Пічкур проти України» зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд не бере до уваги твердження відповідача, які зазначені у відзиві, про несвоєчасне подання позивачем вдруге документів на отримання матеріальної допомоги, оскільки у відповідача не було законних підстав для відмови позивачу при першочерговому звернення, а позивач, в свою чергу, змушений був двічі звертатись з заявою та пропустив строки з незалежних від нього підстав.
При цьому, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
За наведених обставин у сукупності, суд зробив висновок про обґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України відповідно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 768,40 грн., що документально підтверджується квитанцією № 1-1979К від 23.07.2019 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно.
Керуючись ст.ст. 241-246, 295, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Першотравенського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не звернення протягом 10 днів з дати взяття особи на військовий облік до Першотравенського управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради з поданням про виплату матеріальної допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як військовослужбовцю, звільненому з військової строкової служби відповідно до п. 5 «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 08.04.2015 року.
Повторно зобов`язати Першотравенський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернутися до Першотравенського управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради з поданням про виплату матеріальної допомоги ОСОБА_1 , 1993 року народження, як військовослужбовцю, звільненому з військової строкової служби відповідно до п. 5 «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 08.04.2015 року- у розмірі середньої заробітної плати на день призову за формою згідно з додатком до вказаного Порядку.
Визнати протиправною відмову Першотравенського Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради, оформлену листом від 15.07.2019 року №923, про призначення і виплату допомоги ОСОБА_1 , 1993 року народження, як військовослужбовцю, звільненому з військової строкової служби відповідно до п.5 «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям, звільненим з військової строкової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 185 від 08.04.2015 року - у розмірі середньої заробітної плати, незалежно від часу.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук