Справа № 240/5778/18
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5778/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

04 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року (м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити та здійснити виплату одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов'язання призначити та здійснити виплату одноразової грошової допомоги.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, позивач зазначає, що Міністерство оборони України, відмовляючи в призначенні одноразової грошової допомоги порушує його право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у зв'язку із встановлення інвалідності 3 групи, внаслідок захворювання, так, повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 проходив строкову військову службу на території республіки Афганістан в період з 02.05.1984 по 13.11.1985.

В матеріалах адміністративної справи міститься витяг із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №286 від 02.02.2018 відповідно до якого захворювання солдата у запасі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 "Енцефалопатія II ст., складеного генезу з цефалгічним синдромом. Гіпертонічна хвороба ІІ стадії, ризик високий, СН ІІА. Ангіопатія сітківки, Остеохондроз поперекового відділу хребта. Післятравматичний артроз правого променево-запястного суглобу. ПФС ІІ ст., є захворюваннями, так, повязаними з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №100578 від 28.03.2018, ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 13.03.2018. Причина інвалідності: захворювання Так, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Протоколом від 08.06.2018 №58 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: рядововму в запасі ОСОБА_2 з тих підстав що згідно з підпунктом 6 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається військовослужбовцям строкової служби у разі, якщо інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мало місце в період проходження служби, настала не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нормами законодавства, які діяли на час встановлення інвалідності позивачу, не передбачалось отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є вимога позивача призначити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.

Третю групу інвалідності позивачу встановлено з 13 березня 2018 року.

Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Позивач у позовній заяві самостійно вказує, що враховуючи приписи пункту 3 Порядку № 975, датою виникнення у нього права на отримання грошової допомоги у зв'язку з встановленням третьої групи інвалідності, згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії є 13.03.2018.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що до моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року, (далі - Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.

Проте, з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Закону № 1774-VIII для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Отже, ані статтею 16 Закону № 2011-ХІІ, ані Порядком №975, які діяли на час настання інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 750/5074/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18 .

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права, та, відповідно, не призводить до ситуації, за якої особа, якій встановлена інвалідність, у подальшому внаслідок внесення змін до законодавства не втратить таке право взагалі або їй буде зменшено розмір відповідної допомоги.

Позивач відноситься до категорії військовослужбовців строкової служби, а тому право на отримання одноразової грошової допомоги такій категорії осіб законодавцем обмежено, окрім іншого, встановленням інвалідності в період проходження ним військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення такої особи з військової служби.

Неконституційність такого врегулювання вказаних правовідносин в установленому порядку не визнана.

Оскільки, ІІІ група інвалідності встановлена ОСОБА_2 з 13.03.2018 в період, коли законодавством не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги та відсутності правових підстав для призначення позивачу такої допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 червня 2018 року у справі 750/5074/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 807/15426/18, від 26 жовтня 2018 року у справі № 820/2504/18, від 12 лютого 2019 року у справі № 816/1458/18, від 20 травня 2019 року у справі №332/1417/17.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду України є безпідставними, оскільки у відповідних справах позивачам інвалідність первинно встановлювалася до 01 січня 2017 року і вони стосувалися застосування норм Закону у попередній редакції.

Окрім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на постанову Верховного Суду від 06 лютого 2018 року, оскільки обставини у вказаній справі є іншими. Так, касаційний суд зазначив, що повернення документів на доопрацювання є протиправним, тому Міністерство оборони зобов'язано розглянути документи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 жовтня 2019 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4