Справа № 500/1669/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1669/19

02 жовтня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Мірінович У.А.

за участю:

секретаря судового засідання Хоменко Л.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Смик А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними відповідача щодо незарахування позивачу періодів роботи з 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992 до трудового стажу, у відхиленні довідки про заробіток позивача для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг" за період роботи позивача з 01.01.1988 по 31.12.1992 та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до записів його трудової книжки, в тому числі періоди роботи позивача з 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992, та провести обчислення його пенсії згідно заробітної плати за період з 01.01.1988 по 31.12.1992, відображеної у довідці про заробіток для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до відповідача зі заявою від 15.04.2019 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач листом від 18.06.2019 № 9067/05 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що страховий стаж позивача становить 12 років 10 місяців 7 днів, що недостатньо для призначення пенсії. При цьому, відповідач не зарахував позивачу до трудового стажу періоди роботи з 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992, мотивуючи тим, що згідно оригіналу трудової книжки, неможливо встановити номера та дати наказів на прийом та звільнення на роботу, на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка та довідка про заробітну плату за період роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992, видана ДПТОО "Укропттекстильторг", не відповідає нормам чинного законодавства.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки вона надала всі необхідні документи, які підтверджують те, що остання має страховий стаж не менше 26 років, а тому має право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

Ухвалою суду від 22.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено у справі судове засідання на 13.08.2019.

Судове засідання, призначене на 13.08.2019 не проводилося у зв`язку із перебуванням головуючої судді Мірінович У.А. у відпустці, розгляд справи відкладено на 11.09.2019.

Ухвалою суду від 11.09.2019 допущено процесуальне правонаступництво шляхом заміни відповідача - Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, продовжено процесуальні строки розгляду справи судом та оголошено перерву на 02.10.2019.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, суду пояснив, що відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, оскільки згідно поданих документів остання має страховий стаж 12 років 10 місяців 7 днів, що недостатньо для призначення зазначеної пенсії відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

З огляду на зазначене та посилаючись на відзив на позов (арк. справи 24-27), просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статтею 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65 - 67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Статтею 65 Закону № 1788-XII визначено, що загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, згідно якого середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи, починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

На підставі підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Відповідно до частини другої статті 82 Закону № 1788-XII повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Суд встановив та не заперечується сторонами, що в зв`язку із досягненням пенсійного віку позивач звернулася до відповідача зі заявою від 15.04.2019 про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.

Водночас, до заяви позивач надала наступні документи: РНОКПП; паспорт/посвідку; трудову книжку або документи про стаж; диплом про навчання; свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про шлюб; ін. документ, про що свідчить відповідна розписка - повідомлення. Одночасно, позивачу запропоновано надати до 15.07.2019 довідки на підтвердження стажу роботи 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992, та з 02.04.1996.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, відповідач листом від 18.06.2019 № 9067/05 відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, мотивуючи тим, що страховий стаж позивача становить 12 років 10 місяців 7 днів, що недостатньо для призначення пенсії. При цьому, відповідач не зарахував позивачу до трудового стажу періоди роботи з 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992, мотивуючи тим, що згідно оригіналу трудової книжки, неможливо встановити номера та дати наказів на прийом та звільнення на роботу, на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка та довідка про заробітну плату за період роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992, видана ДПТОО "Укропттекстильторг", не відповідає нормам чинного законодавства (арк. справи 11-12).

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

При цьому, частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV органам Пенсійного фонду надано право та можливість вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною другою статті 2 КАС визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З аналізу наведених норм слідує, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-IV, ПФУ зобов`язаний перевірити, зокрема, чи має заявниця не менше 26 років страхового стажу, на підставі поданих документів до заяви для призначення такої пенсії, в тому числі на підставі трудової книжки. У разі прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії, ПФУ повідомляє про це заявника і зазначає причини такої відмови.

Водночас, відповідно до статті 2 КАС, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Як слідує з листа від 18.06.2019 № 9067/05, що Пенсійний фонд не зарахував позивачу до страхового стажу період роботи з 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992, мотивуючи тим, що згідно оригіналу трудової книжки, неможливо встановити номера та дати наказів на прийом та звільнення з роботи, на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка.

Водночас, суд звертає увагу на те, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Однак, як встановлено під час розгляду справи судом, при визначені відповідачем стажу роботи позивача, також не було враховано і період її трудової діяльності з 03.02.2014, оскільки, як зазначив представник відповідача, при поданні документів, зокрема трудової книжки до органу Пнсійного фонду та відзняті відповідальними особами копій з неї, запис №15 не містив підпису особи яка її вчинила та відтиску печатки підприємства. В свою чергу, щодо трудового стажу позивача за період роботи на ДРТОО "Укропттекстильторг" та відповідної довідки про заробіток за період роботи з 01.01.1988 по 31.12.1992, відповідачем зазначено та не заперечується представником позивача, що надана позивачем до органу Пенсійного фонду довідка про заробіток не містить інформації щодо дати її видачі та прізвища посадової особи яка її видали, з огляду на що, подана позивачем довідка також не була прийнята пенсійним органом до уваги.

Проте, відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів які б свідчили, що орган Пенсійного фонду, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком з підстав не підтвердження наявності достатнього стажу роботи, вчинив самостійно в межах наданих повноважень будь - які дії для перевірки обґрунтованості та достовірні відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, як і не здійснив відповідну перевірку обґрунтованість видачі довідки про заробіток, як наслідок не дотримав частину третю статті 44 Закону № 1058-IV.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також, суд враховує, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Таким чином, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, відповідач діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та без використання повноважень з метою, з якою ці повноваження надано. При цьому, згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком. Відповідно до статті 242 КАС суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, наявні підстави для захисту прав позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача у формі листа від 18.06.2019 за вих. № 9067/05 про відмову в призначенні пенсії позивачу та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 15.04.2019 про призначення пенсії.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 384,20 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у формі листа від 18.06.2019 за вих. №9067/05 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 15.04.2019 року про призначення пенсії.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними щодо незарахування позивачу періодів роботи з 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992 до трудового стажу, у відхиленні довідки про заробіток позивача для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг" за період роботи позивача з 01.01.1988 по 31.12.1992 та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до записів його трудової книжки, в тому числі періоди роботи позивача з 25.01.1979 по 01.01.1981, з 01.01.1981 по 01.10.1984, з 14.11.1984 по 24.12.1992, та провести обчислення його пенсії згідно заробітної плати за період з 01.01.1988 по 31.12.1992, відображеної у довідці про заробіток для обчислення пенсії, виданої Тернопільським орендним оптовим державним підприємством "Укропттекстильторг", - відмовити.

Стягнути в користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) судові витрати на суму 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.10.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.