Справа № 460/153/19
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6301/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

позивач: не зявився

відповідач: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі № 460/153/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС» до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, зобовязання до вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Щербаков В.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне

дата складання повного тексту рішення 02.05.2019,-

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2019 року позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС» (далі позивач, ТзОВ «АГРІ ТРАНС») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач 1, ГУ ДФС у Рівненській області) та Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 2, ДФС України), в якому просив визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача 1 щодо зупинення реєстрації податкової накладної за №34 від 05.10.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої позивачем та скасування рішення №977355/42333699 від 05.11.2018 року про відмову в її реєстрації; зобовязати відповідача 1, відповідача 2 зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС» №34 від 05.10.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що фіскальним органом зупинено реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. Відповідачем зазначено, що обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару-послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п.2 Критеріїв оцінки ризиковості платників податків та запропоновано надати пояснення та відповідні документи, необхідні для реєстрації ПН в ЄРПН. Позивачем подано до контролюючого органу пояснення та документи про підтвердження реальності здійснення господарських операцій по податковій накладні від 05.10.2018 року №34. Проте, відповідачем прийнято рішення про відмову в реєстрації вказаної податкової накладної. Позивач зазначає, що таке рішення контролюючого органу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Відтак, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Рівненській області щодо зупинення реєстрації податкової накладної №34 від 05 жовтня 2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 05 листопада 2018 року №977355/42333699 щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС» у реєстрації податкової накладної від 05 жовтня 2018 року №34 в ЄРПН. Зобовязано Державну фіскальну службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС» від 05 жовтня 2018 року №34, у день її подання на реєстрацію.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач 1 - Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що контролюючим органом відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної зупинена на підставі чинного законодавства, оскільки перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції, первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні: розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків, документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності) наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Вважає, що судом не надано належної оцінки доводам відповідача-1, оскільки повідомлення не містило повного пакету документів, передбачених вимогами пунктів 12-14 Порядку з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 (далі Порядок МІ 17) достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що передбачений Порядком зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що судом не належно оцінено докази у справі та не враховано, що на момент прийняття оспорюваного рішення у Комісії ГУ ДФС у Рівненській області були законні підстави для прийняття рішення про відмову у реєстрації спірної накладної, у звязку з чим вважає позовні вимоги безпідставними

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ТзОВ «ПЕРША АГРАРНА ЛОГІСТИКА» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРІ ТРАНС» (Виконавець) укладено Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 03.09.2018року №Д-03092018/1 (далі іменується - Договір), відповідно до якого Виконавець зобовязується організовувати та виконати доставку автомобільним транспортом товар до пункту призначення у встановлений Договором чи Замовником строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (Вантажоодержувачу), а Замовник зобовязується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

На виконання вказаного Договору Виконавцем здійснено перевезення кукурудзи гібридної в качанах орендованими вантажними автомобілями, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 04.10.2018 року №449307 та №449308, від 05.10.201року8 №449318, №449315 та №449320.

За наслідками надання послуг сторонами підписано акт надання послуг №АТ0022 від 05.10.2018 року та реєстр ТТН до нього.

На виконання умов Договору позивачем оформлено податкову накладну від 05.10.2018 року № 34 на загальну суму 114091 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ 19015 грн. 25 коп. (далі іменується - ПН №34) (а.с.24), яка надіслана 31.10.2018року засобами електронного звязку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, ПН №34 не зареєстрована контролюючим органом з підстав невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах.

Платником податків отримано повідомлення про прийняття документа та зупинення його реєстрації із зазначенням: «Відповідно до п.201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК від 05.10.2018 року № 34 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 49.41 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам пп.2.1 п.2 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. Додатково повідомляємо: показник «D» =0, «Р»=186365,44. Відправник: Автоматизована система «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, версія 2.2.18.13»(а.с.25).

Платником податків надіслано фіскальному органу Пояснення до господарської операції відображеної податкової накладної №34 від 05.10.2018 року та копій документів щодо податкової накладної реєстрацію якої зупинено, від 02.11.2018 року (а.с.26).

Позивачем отримано Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 05.11.2018 року №977355/42333699, згідно якого прийнято рішення про відмову в реєстрації ПН №34 на загальну суму 114091 грн. 50 коп., в тому числі ПДВ 19015 грн. 25 коп., в ЄРПН.

Зі змісту рішення встановлено, що підставою для відмови в реєстрації ПН №34 є надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства, а саме: надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття Комісією рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зокрема, відсутні копії товарно-транспортних накладних на перевезення вантажу з Петрашівськ Вінницької області до м. Черкаси за період 04-05.10.2018 року.

За результатами адміністративного оскарження скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення Комісії про відмову в реєстрації податкової накладної без змін

Вважаючи вказане рішення контролюючого органу протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зупинення податкової накладної №34 від 05.10.2018 року не відповідає умовам критерію п.п.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку, оскільки в квитанції міститься лише загальне посилання на п.п.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку, без зазначення конкретних обставин, за наявності яких можна віднести обсяг постачання до переліку ризикових.

Також суд зазначив, що фіскальний орган не визначив певний перелік документів, необхідних і достатніх саме в даному випадку для підтвердження відповідності обсягу постачання товару величині залишку обсягу придбання такого товару, і в подальшому прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що надані позивачем документи та пояснення були цілком достатніми для прийняття Комісією ГУ ДФС в Рівненській області рішення про реєстрацію ПН №34, а відтак вважав, що порушені права позивача підлягають захисту, як шляхом визнання протиправним дій відповідача-1 щодо зупинення реєстрації ПН№34 та визнання протиправним рішення про відмову у реєстрації ПН №34, так і шляхом зобовязання Державної фіскальної служби України зареєструвати ПН №34 в ЄРПН.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

За правилами пункту 185.1 статті 185 ПК України, операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, є обєктом оподаткування податком на додану вартість.

Датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг, в силу вимог пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

При цьому, згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 31 грудня 2017 року) встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Редакція пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України змінена на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII (далі - Закон № 2245-VIII).

Пунктом сьомим Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2245-VIII Кабінету Міністрів України доручено до 1 березня 2018 року визначити порядок зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

21 лютого 2018 року на виконання вимог Закону № 2245-VIII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117).

Окремими положеннями Порядку № 117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобовязано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

На час виникнення та розвитку спірних у цій справі правовідносин був відсутній будь-який належним чином затверджений нормативно-правовий акт, який би врегульовував питання визначення підстав для зупинення реєстрації податкових накладних.

За відсутності належним чином затвердженого компетентним органом і зареєстрованого в Мінюсті нормативно-правового акту жодні приписи щодо критеріїв зупинення реєстрації податкових накладних не можуть бути визнані обовязковими для виконання будь-яким із платників податку, оскільки відповіді норми не можуть вважатися такими, що набрали чинності.

З урахуванням викладеного, лист ДФС від 21.03.2018 року № 959/99-99-07-18 щодо критеріїв ризикованості, який по суті містить норми права, не може вважатися чинним нормативно-правовим актом. Водночас, жодного іншого нормативно-правового акту, який би визначав критерії ризиковості як підстави для зупинення реєстрації податкових накладних, законотворцем не прийнято.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обовязковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

А відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що першим етапом у процедурі реєстрації/відмови у реєстрації ПН в ЄРПН є саме встановлення відповідності ПН критеріям ризиковості. Враховуючи те, що така процедура порушена фіскальним органом вже на першому етапі, тому усі наступні дії та рішення фіскального органу також за своєю суттю є протиправними.

У Квитанції від 31.10.2018 року про зупинення реєстрації ПН №34 не зазначено конкретного переліку документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної. Зі змісту квитанцій встановлено, що відповідачем не дотримано вимоги пункту 13 зазначеного Порядку №117 та не вказано: розрахованих показників критерію, якому на думку відповідача відповідає позивач та конкретної пропозиції щодо переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН. Лише запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію.

Положеннями п. 7 Порядку №117 чітко визначено умови зупинення реєстрації ПН/РК, це: відповідність критеріям (а не критерію) ризиковості здійснення операції, крім ПН/РК, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку. Тобто повинна мати місце сукупність ризикових умов; ступені ризиків мають бути достатніми для зупинення реєстрації.

Отже, зупинення реєстрації ПН/РК за критерієм п.п.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості здійснення операцій відбувається у разі одночасного дотримання трьох умов: обсяг постачання дорівнює або перевищує товарні залишки; переважання в такому залишку (більше 75 %) товарів з кодами і дно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС; відсутність товару/послуги у Таблиці даних платника податку.

Враховуючи зазначене, вірним є висновок суд першої інстанції, що зупинення податкової накладної № 34 від 05.10.2018 року не відповідає умовам критерію п.п.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку, оскільки в квитанції міститься лише загальне посилання на п.п.2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку, без зазначення конкретних обставин, за наявності яких можна віднести обсяг постачання до переліку ризикових.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що рішення відповідача - 1 про відмову у реєстрації ПН №34 в ЄРПН, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки при прийнятті такого рішення фіскальним органом не дотримано критеріїв, встановлених статтею 2 КАС України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної від 05.10.2018 року № 34.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної не відповідає критеріям чіткості і зрозумілості акта індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обовязку платником податків виконати юридичне волевиявлення субєкта владних повноважень.

Враховуючи наведене, та з метою уникнення будь-яких негативних наслідків для платника податків щодо права на формування податкового кредиту, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобовязання відповідача 2 провести реєстрацію ПН №34 в ЄРПН у день її подання платником податків.

Відповідно до ч.1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року у справі № 460/153/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Повне судове рішення складено 04 жовтня 2019 року.