Справа № 814/2030/17
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 814/2030/17

Провадження № 11-893апп19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів: Антонюк Н. О., Власова Ю. Л., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного підприємства з орендними відносинами «Урожай» (далі - Підприємство) на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року (судді Семенюк Г. В., Потапчук В. О., Шляхтицький О. І.) у справі за позовом Підприємства до Миколаївського міського управління юстиції (далі - Управління), Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (далі - Департамент), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Форт Ост» (далі - Товариство), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішень і

ВСТАНОВИЛА:

1. У жовтні 2017 року Підприємство звернулось до суду з позовом до Управління, Департаменту, треті особи: Товариство, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з вимогами скасувати рішення державного реєстратора Управління про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно таких речових прав та відповідних записів, зокрема:

номер запису 11531751 від 03 жовтня 2015 року про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0170 на підставі договору оренди землі від 30 вересня 2015 року, орендар - Товариство, орендодавець - ОСОБА_1 , строк дії до -30 вересня 2022 року;

номер запису 11523152 від 03 жовтня 2015 року про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0169 на підставі договору оренди землі від 30 вересня 2015 року, орендар - Товариство, орендодавець - ОСОБА_2 , строк дії - до 30 вересня 2022 року;

номер запису 11521980 від 03 жовтня 2015 року про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0168 на підставі договору оренди землі від 30 вересня 2015 року, орендар - Товариство, орендодавець - ОСОБА_3 , строк дії - до 30 вересня 2022 року;

номер запису 11847639 від 27 жовтня 2015 року про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0167 на підставі договору оренди землі від 15 жовтня 2015 року, орендар - Товариство, орендодавець - ОСОБА_4 , договір укладено на 10 років;

номер запису 11848637 від 27 жовтня 2015 року про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0166 на підставі договору оренди землі від 15 жовтня 2015 року, орендар - Товариство (), орендодавець - ОСОБА_5, строк дії - до 15 жовтня 2025 року.

Позивач указав, що при проведенні в жовтні 2015 року державної реєстрації права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0166; :03:000:0167; :03:000:0168; :03:000:0169; :03:000:0170 за Товариством () державний реєстратор здійснив повторну реєстрацію договорів оренди одних і тих самих земельних ділянок, які обтяжені договірними зобов`язаннями з Підприємством, що є неприпустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду двом орендарям. Такі дії державних реєстраторів суперечили вимогам частини другої статті 15 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 01 січня 2016 року; далі - Закон № 1952-ІV), згідно з якими державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

2. Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 06 квітня 2018 року позов задовольнив.

Суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваними рішеннями державний реєстратор допустив одночасне існування подвійної державної реєстрації договорів оренди на одні й ті ж земельні ділянки, тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Товариство не погодилося з рішенням суду першої інстанції і подало апеляційну скаргу про його скасування.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 30 жовтня 2018 року провадження в адміністративній справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Оскільки спірні правовідносини пов`язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, апеляційний суд дійшов висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

3. Підприємство не примирилося з рішенням суду апеляційної інстанції і 17 грудня 2018 року подало касаційну скаргу з вимогою про його скасування.

Вимоги мотивувало тим, що предметом перевірки в цій справі є виключно дотримання державним реєстратором (як суб`єктом владних повноважень) установленого законом порядку прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час виконання покладених на нього законом публічно-владних управлінських функцій. Зокрема, чи правомірним є проведення повторної реєстрації похідного речового права - права користування земельною ділянкою в разі наявного та зареєстрованого тотожного права на ту саму ділянку за іншим користувачем. Питання правомірності/неправомірності визнання за позивачем чи третьою особою права користування на згадану вище земельну ділянку, як і питання, пов`язані з реалізацією права власності на неї, чи дотримання умов установлених останнім цивільно-правових угод перед судом не порушувалися.

Таким чином, спір у цій справі не має ознак приватноправового та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

4. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 24 січня 2019 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Підприємства та ухвалою від 21 серпня 2019 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 05 вересня 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

5. Велика Палата Верховного Суду заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали справи та наведені в касаційній скарзі доводи і дійшла такого висновку.

У цій справі суди попередніх інстанцій установили такі фактичні обставини.

23 січня 2008 року ОСОБА_8 та Підприємство в особі його керівника ОСОБА_9 уклали п`ять договорів оренди земельних ділянок, що знаходяться на території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. ОСОБА_8 діяв на підставі нотаріальних довіреностей, підписував договори оренди від імені власників земельних ділянок, які є його родичами.

23 січня 2008 року ОСОБА_1 та Підприємство уклали договір № 1 оренди землі - земельної ділянки з кадастровим номером: :03:000:0170 загальною площею 9, 56 га ріллі (пункти 1, 2 договору) строком на 26 років (пункт 8 договору). 02 лютого 2010 року договір оренди землі зареєстровано у Доманівському відділенні державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 11.

23 січня 2008 року ОСОБА_2 та Підприємство уклали договір № 2 оренди землі - земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0169 загальною площею 8, 30 га ріллі (пункти 1, 2 договору) строком на 26 років (пункт 8 договору). 02 лютого 2010 року договір оренди землі зареєстровано у Доманівському відділенні державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 12.

23 січня 2008 року ОСОБА_10 та Підприємство уклали договір № 3 оренди землі - земельної ділянки з кадастровим номером 03:000:0166 загальною площею 4, 98 га ріллі (пункти 1, 2 договору) строком на 26 років (пункт 8 договору). 02 лютого 2010 року договір оренди землі зареєстровано у Доманівському відділенні державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 13.

23 січня 2008 року ОСОБА_3 та Підприємство уклали договір № 4 оренди землі - земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0168 загальною площею 5, 14 га ріллі (пункти 1, 2 договору) строком на 26 років (пункт 8 договору). 02 лютого 2010 року договір оренди землі зареєстровано у Доманівському відділенні державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 4.

23 січня 2008 року ОСОБА_4 та Підприємство уклали договір № 1 оренди землі - земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0167 загальною площею 8, 25 га ріллі (пункти 1, 2 договору) строком на 26 років (пункт 8 договору). 02 лютого 2010 року договір оренди землі зареєстровано у Доманівському відділенні державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 15.

10 травня 2017 року державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу економічного розвитку і торгівлі Доманівської районної державної адміністрації своїм рішенням відмовив у державній реєстрації права Підприємства як орендаря за договорами оренди землі за 2008 рік на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0170, :03:000:0169, :03:000:0168, :03:000:0167, :03:000:0166. Рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 10 травня 2017 року за номерами відповідно 35082812, 35082756, 35082599, 35082452, 35082545. Підстава для відмови - наявність суперечностей між уже заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно згідно з пунктом 5 частини першої статті 24 Закону № 1952-ІV.

Як установили суди попередніх інстанцій, державні реєстратори прийняли рішення, які є предметом спору в цій справі, щодо реєстрації прав оренди земельних ділянок та відповідних записів про державну реєстрацію від:

03 жовтня 2015 року о 14:19 (реєстратор Коваль А. М. ), номер запису 11531751 про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000 : 0170, підстава - договір оренди землі від 30 вересня 2015 року, орендар - Товариство (), орендодавець - ОСОБА_1 строк дії - до 30 вересня 2022 року;

03 жовтня 2015 року о 14:57 (реєстратор Васюніна О. О.) номер запису 11523152 про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0169, підстава - договір оренди землі від 30 вересня 2015 року, орендар - Товариство (), орендодавець - ОСОБА_2, строк дії - до 30 вересня 2022 року;

03 жовтня 2015 року о 15:07 (реєстратор Васюніна О. О.) номер запису 11521980 про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0168, підстава - договір оренди землі від 30 вересня 2015 року, орендар - Товариство (), орендодавець - ОСОБА_3 строк дії - до 30 вересня 2022 року;

27 жовтня 2015 року о 13:25 (реєстратор Сідей Л. В.) номер запису 11847639 про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0167, підстава - договір оренди землі від 15 жовтня 2015 року, орендар - Товариство (), орендодавець - ОСОБА_4 , договір укладено на 10 років.

27 жовтня 2015 року о 13:47 (реєстратор Марченко В. О.) номер запису 11848637 про право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0166, підстава - договір оренди землі від 15 жовтня 2015 року, орендар - Товариство (), орендодавець - ОСОБА_5, строк дії - до 15 жовтня 2025 року.

Позивач не погодився з указаними рішеннями і звернувся до суду.

6. Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала позицію у спорі з аналогічними правовідносинами, зокрема в постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Велика Палата Верховного Суду у тій справі дійшла висновку, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваних рішень, записів у відповідному державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорювані рішення, здійснено оспорювані записи.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права оренди цієї ж земельної ділянки. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 та 18 квітня 2018 року у справах № 817/1048/16 та № 804/1001/16 відповідно під час розгляду спорів у подібних правовідносинах. А саме про те, що у спорах про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку незалежно від того, чи порушує позивач питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено оспорюваний запис, вирішення такого спору в будь-якому разі вплине на майнові права тієї особи, щодо прав якої здійснено оспорюваний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий спір є спором про цивільне право на одну й ту ж земельну ділянку.

Водночас викладений у цій справі висновок Великої Палати Верховного Суду відрізняється від її висновку, викладеного у постановах від 04 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 та 23 травня 2018 року у справах № 826/4460/17 та № 815/4618/16, від 05, 12, 13 червня 2018 року у справах № 804/20728/14, № 823/378/16, № 820/2675/17 та № 803/1125/17. Спори у цих справах також стосувались оскарження рішення державного реєстратора або запису, здійсненого державним реєстратором у відповідному державному реєстрі, щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно за особою, яка не була заявником стосовно вчинення відповідних реєстраційних дій.

У всіх наведених вище справах Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що розгляд позовних вимог особи (яка не була заявником щодо реєстраційних дій) до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у відповідному державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки державним реєстратором вчинені істотні порушення процедури реєстрації. А тому спірні відносини мають публічно-правовий характер.

З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах від 04 квітня 2018 року у справах № 817/567/16 та № 826/9928/15, від 10 квітня 2018 року у справі № 808/8972/15, від 16 та 23 травня 2018 року у справах № 826/4460/17 та № 815/4618/16, від 05, 12, 13 червня 2018 року у справах № 804/20728/14, № 823/378/16, № 820/2675/17 та № 803/1125/17 щодо належності до юрисдикції адміністративних судів спорів за позовами осіб, які не були заявниками вчинення реєстраційних дій, до державного реєстратора про скасування його рішень чи записів у відповідному державному реєстрі стосовно державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Такий критерій визначення юрисдикції спору, як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку, не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому такі спори мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

7. З огляду на заявлені вимоги позивача, фактичні обставини справи, судову правозастосовну практику, яка склалася за наслідками розгляду справ з подібних спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком апеляційного суду про те, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та з огляду на суб`єктний склад має розглядатись за правилами цивільного або господарського судочинства.

8. На підставі пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків суду скаржник не спростував, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу приватного підприємства з орендними відносинами «Урожай» залишити без задоволення.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: Н. О. Антонюк В. В. Пророк

Ю. Л. Власов Л. І. Рогач

Ж. М. Єленіна О. М. Ситнік

О. С. Золотніков О. С. Ткачук

О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич

В. С. Князєв О. Г. Яновська

Л. М. Лобойко