Справа № 280/1926/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 липня 2019 року 13:03Справа № 280/1926/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О., представників

позивача: Шонії М.В.

відповідача: Вірченко Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу, податкових повідомлень-рішень,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

- рішення від 03.04.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 704,00 грн.;

- вимогу про сплату боргу від 03.04.2019 № Ф- щодо стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 1408,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 03.04.2019 № щодо визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1584,00 грн., з яких 1152,00 грн - сума грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням, 432,00 грн - штрафні санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 03.04.2019 № щодо визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 132,00 грн., з яких 96,00 грн - сума грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням, 36,00 грн - штрафні санкції.

- податкове повідомлення-рішення від 03.04.2019 № щодо застосування штрафних санкцій у сумі 510, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані рішення, вимога та податкове повідомлення-рішення винесені податковим органом на підставі акту перевірки від 13.09.2019 №118/08-01-13-05-09/НОМЕР_1. Актом перевірки зафіксовано використання позивачем праці найманих працівників без належного оформленння і, як наслідок, неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску за період ківтень та травень 2017 року. Також, податковий орган зазначає, що наймані працівники залучались позивачем на підставі договору аутстаффінгу, укладеного з ТОВ «Аутстаффер», відносно якого проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом ухилення від сплати єдиного соціального внеску та порушення законодавства про працю. ФОП ОСОБА_3 наголошує, що взаємовідносин з ТОВ «Аутстаффер» в перевіряємому періоді не мав, висновки контролюючого органу ґрунтуються на припущеннях та не підкріплені жодним доказом. За таких обставин, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 02.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 16.05.2019.

Ухвалою суду від 16.05.2019, за клопотанням представника відповідача, відкладено підготовче засідання до 20.06.2019.

23.05.2019 від відповідача надійшов відзив на позов (вх. №20898), в якому він заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що листом від 12.09.2018 №04/5-2175-17 Прокуратурою Херсонської області повідомлено ГУ ДФС у Запорізькій області про те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000076 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1 та ч. 2 ст. 172 КК України, за фактом умисного ухилення від сплати єдиного соціального внеску, грубого порушення законодавства про працю службовими особами ТОВ «Аутстаффер» () та ТОВ «Стафф Сервіс» (). Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи вказаних товариств за грошову винагороду від суб'єктів господарської діяльності реального сектору економіки організували схему по ухиленню останніми від сплати єдиного соціального внеску, податку на доходу фізичних осіб, військового збору шляхом укладання фіктивних договорів аутстаффінгу. При цьому, до листа Прокуратурою Херсонської області надано перелік суб'єктів господарської діяльності, які використовували в своїй діяльності схему аутстаффінга, серед яких є ФОП ОСОБА_3 Відповідач зазначає, що договір аутстаффінгу, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Аутстаффер», не має реального характеру, оскільки на ТОВ «Аутстаффер» відсутні оформлені працівники і відповідно останній не мав можливості виконати умови договору аутстаффінга з надання персоналу в оренду, що свідчить про використання позивачем праці найманого працівника без належного трудового оформлення та без сплати податків та зборів до бюджету. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 20.06.2019, за клопотанням представника відповідача, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання до 02.07.2019.

Протокольною ухвалою суду від 02.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.07.2019.

Розгляд справи здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

У судовому засіданні 24.07.2019 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 24.09.1993.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», наказу ГУ ДФС уЗапорізькій області від 21.02.2019 №697 відповідачем у період з 25.02.2019 по 05.03.2019 проведено виїзну позапланову документальну перевірку ФОП ОСОБА_3 з 01.11.2016 по 31.12.2017 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», за результатами якої складено акт від 13.03.2019 №118/08-01-13-05-09/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1., пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме: неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб з заробітної плати (згідно договору аутстаффінгу) на загальну суму 1 152,00 грн., у тому числі за квітень 2017 року в сумі 576,00 грн та за травень 2017 року в сумі 576,00 грн.;

пп. 1.2, пп. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: неутримання та неперерахування до бюджету військового збору з заробітної плати (згідно договору аутстаффінгу) на загальну суму 96,00 грн., у тому числі за квітень 2017 року у сумі 48,00 грн. та травень 2017 року у сумі 48,00 грн.;

п. 1 ч. 1 ст. 7, п. 5 ст. 8, п. 8 ст .9 (у редакції, що діє з 01.01.2016) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ, а саме: заниження сум єдиного внеску за період з 01.11.2016 по 31.12.2017 на загальну суму 1 408,00 грн., у тому числі за квітень 2017 року у сумі 704,00 грн. та травень 2017 року у сумі 704,00 грн.;

п. 51.1 ст.51, пп. «б» п. 176.2 ст. 176, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, а саме: невідображення ФОП ОСОБА_3 нарахування та виплати доходу згідно договору аутстаффінгу за ознакою 101 «Доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту)» за 2 квартали 2017 року;

ст. 24 Кодексу Законів про працю України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», ФОП ОСОБА_3 використовував працю найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та без сплати податків до бюджету під час виплати доходів.

Висновки акту перевірки ґрунтуються на тому, що листом від 12.09.2018 №04/5-2175-17 Прокуратурою Херсонської області повідомлено ГУ ДФС у Запорізькій області про проведення слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Херсонській області досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000076 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 212-1 та ч. 2 ст. 172 КК України, за фактом умисного ухилення від сплати єдиного соціального внеску, грубого порушення законодавства про працю службовими особами ТОВ «Аутстаффер» () та ТОВ «Стафф Сервіс» (). Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи вказаних товариств за грошову винагороду від суб'єктів господарської діяльності реального сектору економіки організували схему по ухиленню останніми від сплати єдиного соціального внеску, податку на доходу фізичних осіб, військового збору шляхом укладання фіктивних договорів аутстаффінгу. Так, відповідно до наданої прокуратурою інформації встановлено, що ФОП ОСОБА_3 укладено договір аутстаффінгу з ТОВ «Аутстаффер», предметом якого є надання працівників для участі у виробничому процесі, керування виробництвом або для виконання інших функцій, повязаних з виробництвом та/або реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) на умовах цього Договору (аркуш акта перевірки 9). Проте, перевіркою інформаційних баз даних органів ДФС встановлено відсутність на ТОВ «Аутстаффер» працівників, а також ненадання останнім звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма №Д4) та податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ). На думку контролюючого органу, вказане свідчить про неможливість виконання умов договору ТОВ «Аутстаффер», отже послуги з надання ФОП ОСОБА_3 не мають реального характеру. Враховуючи наведене, податкова дійшла висновку про використання позивачем праці одного найманого працівника за період квітень-травень 2017 року без належного оформлення трудових відносин та без сплати податків до бюджету під час виплати доходу.

На зазначений акт перевірки позивачем 20.03.2019 до Головного управління ДФС у Запорізькій області надано заперечення, які листом від 28.03.2019 №5760/14/0801/30510 залишено без задоволення.

На підставі акту перевірки від 13.03.2019 №118/08-01-13-05-09/НОМЕР_1 відповідачем винесено:

- рішення від 03.04.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано штраф в розмірі 704,00 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.04.2019 № Ф-, якою від ФОП ОСОБА_3 вимагається сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в розмірі 1408,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 03.04.2019 № , яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1 584,00 грн., з яких 1 152,00 грн. - сума грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням, 432,00 грн. - штрафні санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 03.04.2019 № , яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 132,00 грн., з яких 96,00 грн. - сума грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням, 36,00 грн. - штрафні санкції;

- податкове повідомлення-рішення від 03.04.2019 № , яким до ФОП ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції за платежем «податок на доходи фізичних осіб» у розмірі 510.00 грн.

510, 00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням, вимогою та податковими повідомленнями-рішеннями, ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом із вимогою про визнання їх протиправними та скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Згідно з п.п.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України (тут та надалі - у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких випадків їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними) роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.

Відповідно до пп.14.1.48 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента-юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до вимог пп. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є, зокрема, податковий агент.

Згідно вимог пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору (пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України).

Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету унормовані статтею 168 ПК України.

Так, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України).

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України).

Розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України). ( п. 168.3 ст. 168 ПК України).

Згідно вимог ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Аналіз наведених положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства свідчить, що обов'язковою умовою для визначення наявності податкового порушення в частині обов'язку нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб є встановлення факту виплати доходу, оскільки сплата (перерахування) податку з доходів фізичних осіб до бюджету пов'язується саме з оподатковуваним доходом.

За змістом акту перевірки від 13.03.2019 №118/08-01-13-05-09/НОМЕР_1 контролюючий орган дійшов висновку про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог податкового законодавства у зв'язку із тим, що підприємець, на думку податкової, протягом квітня-травня 2017 року використовував працю найманого працівника, наданого ТОВ «Аутстаффер», проте вказані відносини не мали реального характеру, що свідчить про неналежне оформлення трудових відносин з даним працівником та несплату податків під час виплати йому доходу (заробітної плати). При цьому, позивач наполягає на відсутності взаємовідносин з ТОВ «Аутстаффер» в періоді, що перевірявся.

Згідно пункту 1.7 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395 (далі - Порядок №395), факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно підпункту 2.3.1. пункту 2.3 Порядку №395 загальні положення акта (довідки) документальної планової перевірки (відповідні додатки до загальних положень) повинні містити, зокрема, інформацію про документи, які використані при перевірці, згруповані за типами (вказати період охоплення їх перевіркою та метод - суцільний, вибірковий).

Підпунктом 2.3.2.2 підпункту 2.3.2 пункту 2.3 Порядку №395 передбачено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом досліджено копію акту перевірки від 13.03.2019 №118/08-01-13-05-09/НОМЕР_1 та встановлено, що у відповідності до п. 1.11 акту при перевірці позивача використано: облікову справу, інформацію комп'ютерних автоматизованих систем - базу «Податковий блок», декларацію про майновий стан та доходи, декларації платника єдиного податку, Книгу обліку доходів, Книгу обліку доходів та витрат, відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про виплачені доходи.

Разом із тим, на аркуші 9 акту перевірки контролюючий орган зазначає про укладення ФОП ОСОБА_3 договору аутстаффінгу з ТОВ «Аутстаффер», при цьому посилаючись на інформацію, надану Прокуратурою Херсонської області, та наводячи в акті перевірки зміст даного договору.

Втім, контролюючий орган в акті перевірки не зазначає жодного реквізиту даного договору, та не надає його копії до матеріалів справи, що ставить під сумнів його існування. Слід також наголосити, що в переліку використаних при перевірці документів посилання на договір з ТОВ «Аутстаффер» відсутні.

Фактично, єдиним документом, що свідчить про укладення позивачем договору аутстаффінгу з ТОВ «Аутстаффер», є лист Прокуратури Херсонської області від 12.09.2018 №04/5-2175-17, на який є посилання в акті перевірки, та яким податкову повідомлено про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000076 за фактом умисного ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), умисного ухилення відщ сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування, грубого

порушення законодавства про працю службовими особами ТОВ «Аутстаффер» та ТОВ «Стафф Сервіс» та про те, що вказані особи надавали суб'єктам господарювання послуги по наданню персоналу на умовах аутстаффінгу (оренди трудових ресурсів), ухиляючись від сплати податків та інших обов'язкових платежів. В тому числі згідно переліку, наданого Прокуратурою Херсонської області, суб'єктом, який використовував схеми аутстаффінгу, є ФОП ОСОБА_3

Окрім зазначеного листа, як вбачається з акту, контролюючим органом під час проведення перевірки не досліджено жодного документу, який міг би беззаперечно свідчити про наявність укладеного договору аутстаффінгу між ТОВ «Аутстаффер» та ФОП ОСОБА_3, а також отримання останнім зазначених послуг. Тобто, відповідачем зроблено висновки про використання ФОП ОСОБА_3 праці найманих працівників за договором аутстаффінгу без дослідження жодного первинного документу або будь-яких інших доказів, що підтверджують отримання в оренду персоналу, використання його праці і отримання відповідних послуг від ТОВ «Аутстаффер». Суду такі докази також не надано.

Натомість, зі змісту листа від 12.09.2018 №04/5-2175-17 вбачається, що Прокуратура Херсонської області просить відповідача в разі підтвердження інформації про діяльність схеми аутстаффінгу повідомити прокуратуру про результати вжитих заходів, тобто зазначений лист також не містить будь-яких посилань на первинні документи або інші факти, що можуть свідчити про такі взаємовідносини.

Згідно статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Лист Прокуратури Херсонської області від 12.09.2018 №04/5-2175-17 не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і, відповідно, не може свідчити про виникнення господарських праовідносин між ТОВ «Аутстаффер» та ФОП ОСОБА_3

Таким чином, ані з акту перевірки, ані з матеріалів справи не вбачається жодного доказу, що підтверджує використання ФОП ОСОБА_3 праці найманих працівників без належного оформлення.

Судом не приймаються до уваги надані відповідачем фотокопії, а саме: фотокопія додатку №1 до акту приймання-передавання наданих послуг від 31.05.2017; фотокопія додатку №1 до акту приймання-передавання наданих послуг від 30.04.2017; фотокопія акту приймання-передавання наданих послуг від 30.04.2017; фотокопія відомостей про виплату винагороди персоналу (без дати, без номера), фотокопія відомостей про виплату винагороди персоналу (без дати, без номера) з огляду на наступне.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Акт перевірки від 13.03.2019 №118/08-01-13-05-09/НОМЕР_1 не містить жодного посилання або дослідження зазначених вище документів.

Крім того, згідно статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Представником позивача поставлено під сумнів відповідність вищезазначених фотокопій оригіналу, у звязку із чим подано клопотання (вх. від 20.06.2019 №25331) про витребування у відповідача оригіналів вищевказаних документів. Представником відповідача зазначено про неможливість надання оригіналів документів для огляду і про неможливість пояснити, яким чином здійснено копіювання цих документів.

Згідно частини 6 статті 94 КАС України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Отже, враховуючи наведені обставини в сукупності, відповідачем не доведено факту використання ФОП ОСОБА_3 праці найманого працівника в період квітень - травень 2017 року на підставі договору аутстаффінгу із ТОВ «Аутстаффер», що свідчить про недоведеність висновків акту перевірки від 13.03.2019 №118/08-01-13-05-09/НОМЕР_1.

Звідси, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 03.04.2019 №, від 03.04.2019 №, від 03.04.2019 №, винесені за платежем «податок на доходи фізичних осіб», є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо рішення від 03.04.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 704,00 грн. та вимоги про сплату боргу від 03.04.2019 № Ф- щодо стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 1408,00 грн. слід зазначити про таке.

У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI єдиний внесок нараховується, зокрема, для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

При цьому, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частинами 1, 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску ( п. 3 ч. 11 ст. 25 цього Закону).

У частинах 2, 3 ст. 9 Закону № 2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Наведені норми свідчать, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є похідними від податку на доходи фізичних осіб.

Отже, враховуючи похідний характер визначення спірної суми штрафної санкції за оскаржуваним рішенням від факту заниження позивачем бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб за використання праці найманого працівника, який спростовується вищенаведеними висновками суду, рішення від 03.04.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску підлягає скасуванню як протиправне.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 03.04.2019 № Ф- також підлягає визнанню протиправною та скасуванню з огляду на відсутність недоїмки, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 03.04.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області від 03.04.2019 №Ф-; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 03.04.2019 №; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 03.04.2019 №; податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 03.04.2019 №.

3. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок присудити на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 02.08.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко