Справа № 120/2049/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 жовтня 2019 р. Справа № 120/2049/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса Михайла Богдановича, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач). У позовній заяві позивач просить:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 10 870 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 18 квітня 2019 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу квартири, відповідно до якого він придбав квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказав, що ним було сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 10 870 грн. Проте, так як придбання у власність нерухомого майна ним було здійснено вперше, ОСОБА_1 07 червня 2019 року звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області з вимогою повернути йому суму сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 10 870 грн.

Листом від 19.06.2019 № 2815/10-1-50/05 ГУ ПФУ у Вінницькій області повідомило, що законодавчо не визначено перелік документів та уповноважений орган, який підтверджує, що особа придбаває житло вперше. У зв`язку з тим, що відсутній правовий механізм перевірки інформації про факт придбавання особою нерухомості вперше, правові підстави для надання повідомлення до органів Державної казначейської служби України про повернення сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування під час придбавання нерухомого майна в органів Пенсійного фонду України відсутні.

Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалою від 01.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

30.07.2019 року до суду надійшла заява позивача про усунення, вказаних в ухвалі від 01.07.2019 року, недоліків.

Ухвалою від 05.08.2019 року відкрито провадження у справі та відповідно до ст. 262 КАС України вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України. Також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

22 липня 2019 на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зіслався на відсутність нормативних актів, як б визначали обов`язок Пенсійного фонду на повернення сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особам, які вперше придбали житло та порядок його здійснення. Оскільки документального підтвердження правових підстав для звільнення позивача від сплати або повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування ні в зверненнях до Пенсійного фонду, ні в позовній заяві надано не було, в УПФУ в м. Вінниці відсутні правові підстави для повернення сум сплаченого збору.

28 серпня 2019 року на адресу суду надійшли письмові пояснення Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області. У письмових поясненнях третя особа зазначила, що на адресу Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області не надходило висновку контролюючого органу (Пенсійного фонду), щодо повернення з бюджету на користь ОСОБА_1 сплаченого ним збору на загальнообов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 10 870 грн. Відтак, в Головного управління відсутні правові підстави для повернення зазначеного збору на користь позивача.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову виходячи із таких мотивів.

18 квітня 2019 року між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу.

Згідно п. 1 Договору продавець (в особі представника ОСОБА_3 ) продала ОСОБА_1 квартиру під номером АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2.1 Договору продаж вчинено за 1 087 000,00 грн., які покупець сплатив продавцю в повному обсязі, шляхом безготівкового перерахунку на картку представника продавця ОСОБА_3 № 5168-7427-1855-9895, відкритому в АТ КБ «Приватбанк», протягом 2-х банківських днів після підписання цього договору в зв`язку з оформленням іпотечного кредиту в АТ КБ «Приватбанк» (а.с.38).

З операції купівлі - продажу нерухомого майна позивач сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі - продажу, що становить суму у розмірі 10 870,00 грн. Факт сплати збору підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 18.04.2019 року (а.с.13).

07 червня 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 10 870,00 грн. у зв`язку з придбанням житла вперше (а.с.18-23).

Листом від 19.06.2019 за № 2815/10-1-50/05 повідомлено позивачу, що у зв`язку із тим, що відсутній правовий механізм перевірки інформації по факт придбавання особою нерухомості вперше, правові підстави для надання повідомлення до органів Державної казначейської служби України про повернення сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування під час придбавання нерухомого майна в органів Пенсійного фонду України відсутні (а.с.24).

Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини виникли у сфері справляння збору на обов`язкове державне пенсійне страхування і стосуються повернення позивачу сплаченого ним збору.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначено положеннями Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі - Закон від 26.06.1997 № 400/97-ВР).

Згідно з п. 9 ст. 1 Закону від 26.06.1997 № 400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Закон від 26.06.1997 № 400/97-ВР врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 за № 1740 (далі - Порядок № 1740).

Згідно з п. 15-1 Порядку № 1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як вбачається з наявних у справі засвідчених копій договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2019, нотаріально посвідченого і зареєстрованого в реєстрі за № 1063, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2019 за № 175497339, позивачем придбано у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38, 41-43).

Факт сплати позивачем збору обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 10870,00 грн. (1% від операції купівлі-продажу нерухомого майна) підтверджується квитанцією від 0.0..1 від 18.04.2019 року код платежу 24140500 (а.с.13).

Згідно з наявною у справі Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.06.2019 № 175497339, відсутні інші відомості про придбання позивачем житла, крім вищевказаної, що дає суду підстави для висновку про придбання позивачем житла вперше.

Відповідач не надав доказів, які б спростували вказані аргументи позивача і подані ним докази про придбання позивачем житла вперше.

Беручи до уваги твердження позивача, які підтверджені належними доказами і не були спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про те, що позивач вперше придбав житло, тому на підставі п. 9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" і п. 151 Порядку № 1740 був звільненим від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 15-3 Порядку № 1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Аналіз наведених норм свідчить, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, однак, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема оцінка їм надана у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року (справа № 819/1498/17) та 31 січня 2018 року (справа № 819/1667/17).

На час придбавання позивачем житла і звернення до відповідача із заявою чинне національне законодавство не визначало механізму звільнення від сплати збору на обов`язкове державне страхування з операцій придбання громадянами житла вперше.

Водночас, у постанові від 03 липня 2018 року (справа № 819/33/17) Верховний Суд дійшов правового висновку, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про протиправний характер відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 19.06.2019 року № 2815/10-1-50/05 "Про повернення коштів".

Аналізуючи процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 за № 106 "Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету" контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна" покладений на Пенсійний фонд України.

Пунктом 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок № 787), повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Згідно з п. 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Положеннями п. 10 Порядку № 787 передбачено, що заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів. У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Пенсійний фонд України, то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд доходить висновку про наявність правових підстав для виходу за межі позовних вимог з метою визнання відмови від 19.06.2019 року № 2815/10-1-50/05 протиправною та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 10870,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не встановив факту їх понесення учасниками справи.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у формі відмови від 19.06.2019 року № 2815/10-1-50/05 "Про повернення коштів".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області подання про повернення ОСОБА_1 суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 10870,00 грн. (десять тисяч вісімсот сімдесят гривень 00 коп.) сплаченого згідно квитанції № 0.0..1 від 18.04.2019 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, )

Суддя Богоніс Михайло Богданович