Справа № 640/18022/19
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

25 вересня 2019 року справа №640/18022/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши заяву Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2
до1. Міністерства юстиції України 2. Державного підприємства "Національні інформаційні системи"
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "Антланта Інвест енд Девелопмент"
проскасування наказів
В С Т А Н О В И В :

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, Приватний нотаріус ОСОБА_2) до пред`явлення позову звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, у якій просить зупинити дії наказів Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 та від 09 липня 2019 року №2077/5 про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5, якими заблоковано доступ Приватного нотаріуса ОСОБА_2.(свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю №5324) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом Приватного нотаріуса ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про скасування наказів Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 та від 09 липня 2019 року №2077/5 про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5; зобов`язати Державне підприємство "Національні інформаційні системи" відновити доступ Приватному нотаріусу ОСОБА_2 (свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю №5324) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом Приватного нотаріуса ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про скасування наказів Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 та від 09 липня 2019 року №2077/5 про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5.

Позивач зазначає, що має намір у майбутньому звернутись із позовом про визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 та від 09 липня 2019 року №2077/5 про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що вказані накази, якими заблоковано доступ Приватного нотаріуса ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на шість місяців, порушує право позивача на працю, а також зачіпає права третіх осіб, що звертаються з метою вчинення нотаріальних дій, а, відтак, невжиття заходів забезпечення позову може спричинити настання таких негативних наслідків, як спричинення шкоди діловій та професійній репутації позивача.

Крім того, позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову матиме такі наслідки: відповідно до Закону України "Про нотаріат" позивач не може займатись будь-якою діяльністю, ніж нотаріальною, а тому оскаржуваними наказами позивач позбавлений можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності; при цьому у позивача є обов`язок сплачувати податки; відновлення прав позивача може бути ускладненим у випадку можливого задоволення позову, оскільки обмеження діяльності приватного нотаріуса призведе до зниження доходів позивача; позивач матиме право використати механізм відшкодування шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів державної влади, що може потягнути за собою грошові стягнення з Державного бюджету України; позивач також звертає увагу на те, що розпочате нотаріальне провадження щодо речових прав на нерухоме майно не може бути завершене реєстраційною дією у випадку блокування чи анулювання Міністерством юстиції України доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, або нотаріус не може перевірити статус нерухомого майна. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не передає на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають у державного реєстратора - позивача, відповідно до статті 371 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що, у свою чергу, може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення порядку та строків розгляду заяв про державну реєстрацію.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву без повідомлення учасників справи, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Як встановлює частини друга статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому для прийняття рішення про забезпечення позову достатньо лише обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

За своєю правовою природою забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього та тимчасового судового захисту. Водночас, невжиття заходів, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутись, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Оцінивши наявні у справі докази та мотиви поданої заяви, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи із наступного.

Наявні у справі докази свідчать, що ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю №5324 від 13 вересня 2004 року та реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №747 від 08 листопада 2007 року.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" відповідно до частин другої, п`ятої статті 26, підпункту "а" пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128, вирішено:

"1. Скаргу приватного акціонерного товариства "Дарницький комбінат будівельних матеріалів і конструкцій" від 19.06.2019 №55 задовольнити в повному обсязі.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.06.2019 №47275117, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

3. Тимчасово заблокувати доступ приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 (шість) місяців.

4. Виконання пункту 2 наказу покласти на Департамент державної реєстрації та нотаріату.

5. Виконання пункту 3 наказу покласти на державне підприємство "Національні інформаційні системи".

Наказом Міністерства юстиції України від 09 липня 2019 року №2077/5 "Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" внесено зміни до наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", виклавши пункт 2 у наступній редакції:

"2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.06.2019 №№47275117, 47270353, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та скасувати записи про державну реєстрацію іншого речового права №№31928478, 31926853, внесених на підставі цих рішень".

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Згідно з абзацом другим частини сьомої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених підпунктами "г" та "ґ" пункту 2 частини шостої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання. Порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру прав визначається Міністерством юстиції України.

Абзац п`ятий частини сьомої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлює, що у разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного нотаріуса, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав.

Таким чином, за результатами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України має право прийняти рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав, однак, таке рішення має бути мотивованим; у свою чергу рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав є підставою для негайного виконання технічним адміністратором Державного реєстру прав.

При цьому відповідно до пункту 1 наказу Міністерства юстиції України від 25 червня 2015 року №1059/5 "Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України" адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, визначено державне підприємство "Національні інформаційні системи".

Разом із цим, позивач не погоджується із наказами Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" та від 09 липня 2019 року №2077/5 "Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" та має намір їх оскаржити, вважаючи блокування доступу до Державного реєстру прав таким, що порушує права Приватного нотаріуса ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Як визначено у пункті 2 частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державним реєстратором є нотаріус.

Водночас згідно з частинами третьою та четвертою статті 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріусу забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Частина перша статті 32 Закону України "Про нотаріат" встановлює, що приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Наведене свідчить, що нотаріус має право здійснювати виключно нотаріальну діяльність та функції державного реєстратора.

У свою чергу відповідно до частини першої статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником.

Таким чином, проведення державної реєстрації нотаріусом, як державним реєстратором, обов`язково здійснюється із використанням Державного реєстру прав, а тому блокування позивачу доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фактично унеможливлює здійснювати свою професійну діяльність та отримувати дохід. При цьому, у позивача є зобов`язання перед державою у вигляді сплати податків, не зважаючи на фактичне зупинення його діяльності.

Наведене свідчить, що за період блокування доступу до Держаного реєстру прав Приватний нотаріус ОСОБА_2 втратить частину свого доходу, з урахуванням чого позивач з метою захисту своїх прав змушений буде звертатись до суду про стягнення відповідних збитків у разі ймовірного задоволення його позову про скасування спірних наказів.

Суд також погоджується із доводами позивача про те, що відповідно до абзацу п`ятого частини п`ятої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію, з огляду на що розпочате нотаріальне провадження щодо речових прав на нерухоме майно не може бути завершене реєстраційною дією у випадку блокування чи анулювання Міністерством юстиції України доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, або нотаріус не може перевірити статус нерухомого майна.

Крім того, відповідно до абзацу п`ятого частини сьомої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав, скасування акредитації суб`єкта державної реєстрації прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного нотаріуса, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав.

Позивач запевняє, що відповідних дій Міністерством юстиції України щодо передачі на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді Приватного нотаріуса ОСОБА_2, не вчиняло.

Разом із тим, у статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлені строки проведення реєстраційних дій та надання інформації з Державного реєстру прав, наприклад, державна реєстрація права власності та інших речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

При цьому частина перша статті 38 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державні реєстратори, суб`єкти державної реєстрації прав за порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку, встановленому законом. Шкода, завдана державним реєстратором фізичній чи юридичній особі під час виконання своїх обов`язків, підлягає відшкодуванню на підставі рішення суду, що набрало законної сили, у порядку, встановленому законом.

Отже, недотримання строків розгляду може бути підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення строків розгляду заяв про державну реєстрацію та ініціювання проти нього проваджень про стягнення шкоди.

Наведене свідчить, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову при ймовірному задоволенні позову Приватного нотаріуса ОСОБА_2, заявнику необхідно буде докладати додаткових зусиль для стягнення шкоди, завданої незаконними рішеннями відповідача або вживати заходів щодо захисту своїх інтересів при можливому оскарженні її поведінки внаслідок не проведення державної реєстрації у зв`язку із блокуванням доступу до Реєстру.

Суд також підтримує позицію позивача, що відновити його ділову та професійну репутацію після зупинення діяльності як державного реєстратора внаслідок блокування доступу до Державного реєстру прав буде вкрай складно.

Позивач надав суду копії листів своїх клієнтів щодо призначення та узгодження дати посвідчення договорів та для проведення державної реєстрації у Державному реєстрі прав у період, коли доступ до Реєстру заблокований.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, що є достатньою підставою для забезпечення позову відповідно до пункту 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Необхідність забезпечення позову у справах даної категорії узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02 травня 2018 року в справі №826/15847/17.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що з метою ефективного захисту і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 3 та 5 наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" та зобов`язання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" відновити доступ Приватному нотаріусу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, в частині заяви щодо зупинення дії решти пунктів наказу від 05 липня 2019 року №2056/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" та дії наказу від 09 липня 2019 року №2077/5 "Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" належить відмовити, оскільки вони безпосередньо не блокують позивачу доступ до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому суд звертає увагу, що обрані позивачем та судом заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами, які мають бути заявлені, не спричиняють негативних наслідків для інших осіб, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з частинами першою та другою статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

За даною ухвалою стягувачем є: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю №5324 від 13 вересня 2004 року та реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №747 від 08 листопада 2007 року); боржниками є: Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622); Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4; ідентифікаційний код 39787008).

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 156, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Зупинити дію пунктів 3 та 5 наказу Міністерства юстиції України від 05 липня 2019 року №2056/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

3. Зобов`язати Державне підприємство "Національні інформаційні системи" відновити доступ Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

4. В іншій частині заяви відмовити.

5. Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

6. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 26 вересня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання суддею, а саме 25 вересня 2019 року, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною восьмою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя Валерій Анатолійович Кузьменко