Справа № 440/2542/19
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/2542/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Ірпінського МВДВС ГТУЮ у Київській області Дербіної Любові Василівни, Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державного виконавця Ірпінського МВДВС ГТУЮ у Київській області Дербіної Любові Василівни, Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" про визнання незаконними та неправомірними дій державного виконавця Ірпінського МВДВС ГТУЮ у Київській області Дербіної Любові Василівни щодо відкриття виконавчого провадження ВП №58737916 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №58737916 від 28.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача, як органа виконавчої служби, діяльність якого поширюється на м. Ірпінь, були відсутні правові підстави для прийняття до виконання виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження щодо стягнення коштів з фізичної особи яка проживає у м. Полтаві Полтавської області. У зв`язку із зазначеними обставинами спірна постанова підлягає скасуванню.

24.09.2019 надійшов відзив державного виконавця Ірпінського МВДВС ГТУЮ у Київській області Дербіної Любові Василівни на позов, у якому останній проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що при винесенні спірної постанови державний виконавець керувався інформацією вказаною ТОВ "Фінансова компанія управління активами" у заяві про відкриття виконавчого провадження, згідно якої місцем фактичного проживання боржника є АДРЕСА_1 . Розгляд справи просив проводити без участі представника.

Сторони у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили, хоча про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи положення пункту 10 частини першої статті 4, частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи.

Судом встановлено, що 03.07.2019 позивач під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження дізнався про наявність постанови державного виконавця Ірпінського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Дрібною Л.В. про відкриття виконавчого провадження №58737916 від 28.03.2019.

Не погодившись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За правилами частини першої статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 проживає у м. Полтаві Полтавської області, зазначені вище відомості містяться у договорі про надання споживчого кредиту №0 від 19.02.2014 та у виконавчому написі нотаріуса, копії яких наявні в матеріалах виконавчого провадження та долучені відповідачем до справи. Відтак, інформація про місце проживання боржника була відома відповідачу.

Доказів наявності у позивача майна зареєстрованого в м. Ірпінь, відповідачами суду не надано.

Отже, державним виконавцем Ірпінського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Дрібною Л.В. під час прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження порушено правила територіальної діяльності.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що державним виконавцем не додержано вимог статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі.

Такі дії відповідача порушують права та обов`язки боржника у виконавчому провадженні, оскільки особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження, відповідач керувався відомостями, зазначеними в заяві ТОВ "Фінансова компанія управління активами" про відкриття виконавчого провадження, в якій стягувачем зазначено місцем фактичного проживання боржника м. Ірпінь, а тому відповідач вважає, що під час прийняття виконавчого документа щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів до виконання ним не було порушено вимог статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд не визнає наведену вище позицію відповідача правомірною з огляду на таке.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом пункту 1 частини першої та частини третьої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення; у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

За правилами частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Аналіз наявного в матеріалах виконавчого провадження виконавчого напису №685 від 07.02.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості дає підстави для висновку, що зазначений виконавчий документ містить усі необхідні реквізити та відповідає вимогам статті 3 Закону України "Про виконавче провадження".

Зважаючи на те, що відкриття виконавчого провадження здійснюється на підставі виконавчого документа, то, на переконання суду для органа виконавчої служби пріоритетне значення мають відомості, що містяться в такому документі, а не в заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Як вже зазначалось, виконавчий напис №685 від 07.02.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінансова компанія управління активами" заборгованості містить відомості про те, що ОСОБА_1 зареєстрований у м. Полтаві.

Суд також зважає на те, що державний виконавець під час прийняття спірної постанови про відкриття виконавчого провадження не мав жодних доказів проживання або наявності у позивача будь-якого майна в м. Ірпінь. При цьому, з огляду на наявність розбіжностей у відомостях, зазначених у виконавчому документі та заяві про відкриття виконавчого провадження щодо адреси боржника, суд критично оцінює ту обставину, що відповідач не зажадав від стягувача доказів на підтвердження зазначених ним у заяві відомостей щодо фактичної адреси ОСОБА_1 , а також не вжив самостійних заходів для встановлення достовірної інформації.

За викладених обставин, суд визнає дії державного виконавця щодо винесення спірної постанови протиправними, а саму постанову про відкриття виконавчого провадження №58737916 від 28.03.2019 - такою, що підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до державного виконавця Ірпінського МВДВС ГТУЮ у Київській області Дербіної Любові Василівни (вул. Ярославська, 11, м. Ірпінь, Київська область, 08200), Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (вул. Ярославська, 11, м. Ірпінь, Київська область, 08200, ), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" (вул. Кільцева дорога, 18-А, м. Київ, 03680, ) про визнання дій неправомірними та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державного виконавця Ірпінського МВДВС ГТУЮ у Київській області Дербіної Любові Василівни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №58737916 від 28 березня 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження №58737916 від 28 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя С.С. Бойко