Справа № 2а-22173/10/0570
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 вересня 2019 року

Київ

справа №2а-22173/10/0570

адміністративне провадження №Зі/9901/326/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Державної судової адміністрації України про роз`яснення постанови Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року у справі № 2а-22173/10/0570 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерство фінансів України, Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої заробітної плати.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області щодо неприйняття заходів по повному фінансуванню заробітної плати судді Калінінського районного суду м. Донецька ОСОБА_1 з 19.08.2009 з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких був встановлений Законами України про Державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а також Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" на момент виплати у заявленому періоді. Зобов`язано Міністерство фінансів України виділити з Державного бюджету України грошові кошти на додаткове фінансування Державної судової адміністрації України для Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області на бюджетну програму "Виконання рішень судів на користь суддів" для здійснення виплат судді Калінінського районного суду м. Донецька ОСОБА_1 19 серпня 2009 року заробітної плати з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат та з 22 травня 2008 року надбавку за вислугу років з урахування доплати за кваліфікаційний клас. Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації в Донецькій області виділити Калінінському районному суду м. Донецька додаткове фінансування з бюджетної програми "Виконання рішень судів на користь суддів" для здійснення виплат судді Калінінського районного суду м. Донецька Донецька ОСОБА_1 недоплаченої заробітної плати з 19.08.2009 року з розрахунку 7,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких був встановлений Законами України про Державний бюджет на 2009 та 2010 роки, а також Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" на момент виплати у заявленому періоді та 22 травня 2008 року надбавку за вислугу років з урахування доплати за кваліфікаційний клас;. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2010 року залишено без змін постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року в адміністративній справі № 2а-22173/10/0570.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково. Зобов`язано Державну судову адміністрацію України провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у відповідності з положенням частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року. В іншій частині позову відмовлено.

13 серпня 2019 року до Верховного Суду надійшла заява Державної судової адміністрації України про роз`яснення постанови Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 вересня 2019 року заява про роз`яснення судового рішення у справі №2а-22173/10/0570 передана на розгляд колегії суддів: Губська О.А. (суддя-доповідач), Білак М.В., Калашнікова О.В.

Заява вмотивована тим, що ДСА України наразі не має можливості виконати зазначене судове рішення у зв`язку з тим, що ДСА України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснює лише за наявності відповідного бюджетного призначення та в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Здійснення платежів з бюджету за задоволеними позовами до ДСА України без наявності відповідного бюджетного призначення та не в межах бюджетних асигнувань законодавством не передбачено. Заявник вказує, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів здійснюється у порядку черговості згідно чинного законодавства України Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», яка передбачена Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік у межах, передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період. Виконання судового рішення у даній справі потребує списання коштів з державного органу на користь судді, а тому таке списання повинно здійснюватись з зазначеної вище програми Державною казначейською службою України за рахунок бюджетних асигнувань, передбачених у державному бюджеті у встановленому вище порядку. Таким чином, на думку заявника, єдиним прийнятним, допустимим, необхідним і, найголовніше, законним способом захисту порушеного права позивача є списання коштів з вказаної бюджетної програми органом Державної казначейської служби.

Перевіривши доводи заяви про роз`яснення судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Таким чином, КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як його незрозумілість, що перешкоджає належному виконанню рішення суду.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Як вбачається з резолютивної частини постанови Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року, вона є чіткою за змістом, зрозумілою та не припускає кілька варіантів тлумачення. В мотивувальній частині постанови наведені доводи на обґрунтування прийнятого рішення.

Колегія суддів зазначає, що вказане судове рішення для відповідача є зрозумілим, при цьому фактично заявник просить змінити резолютивну частину постанови шляхом уточнення бюджетної програми з якої повинні бути стягнені кошти на користь позивача.

Так, як вбачається зі змісту заяви, складність виконання судового рішення в частині виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років сам заявник пов`язує не з незрозумілістю постанови, а з необхідністю виконання рішення суду шляхом списання на користь ОСОБА_1 нарахованих ТУ ДСА України в Донецькій області коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» у порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників», тобто вказує на необхідність встановлення способу та порядку виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року у справі №2а-22173/10/0570.

Проте, за змістом статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд роз`яснює судове рішення лише у разі його незрозумілості, а не щодо способу його виконання.

Вимоги, які містяться в заяві про роз`яснення рішення суду, є фактично вимогою про зміну резолютивної частини постанови, що суперечить вимогам статті 254 КАС України.

В свою чергу, доказів звернення постанови Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року до виконання і наступної неможливості її виконання заявником суду надано не було.

Крім того, колегія суддів зауважує, що вказане питання регламентується статтею 378 КАС України, за приписами якої підставами для встановлення способу та порядку виконання судового рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, є наявність обставин, що ускладнюють виконання такого рішення або роблять його неможливим, та, відповідно, не може бути вирішене в межах розгляду заяви про роз`яснення рішення суду, поданої в порядку статті 254 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.10.2017, яку залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2019, було відмовлено у задоволенні заяви ДСА України про встановлення способу і порядку виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року.

Таким чином, враховуючи те, що постанова Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року є зрозумілою, відповідає вимогам статті 246 КАС України, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо її розуміння, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 254, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви Державної судової адміністрації України про роз`яснення постанови Вищого адміністративного суду України від 19 березня 2015 року у справі № 2а-22173/10/0570 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області, Державної судової адміністрації України, Міністерство фінансів України, Державного казначейства України в Донецькій області про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої заробітної плати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська
Судді М. В. Білак
О. В. Калашнікова