Справа № 607/18678/19
Суддя: Братасюк В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2019 Справа №607/18678/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Созанської Т.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 538874 від 28 липня 2019 року, якою його визнано винним за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що жодним транспортним засобом він не керував, а відтак у нього не було обов`язку виконувати вимоги п.31.4.3 (а), 2.1 (б, ґ) ПДР України. З цих підстав, позивач просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

12 серпня 2019 року у справі за даним позовом було відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно частини першої, другої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Аналогічного правового висновку дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у справі №857/3382/19 постанова від 10 квітня 2019 року.

27 серпня 2019 року від Відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою, винесену уповноваженою посадовою особою, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

05 вересня 2019 року від представника позивача адвоката Рубінського В.М. надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача стверджує, що останній не керував транспортним засобом, як про це зазначає представник відповідача. Дана обставина підтверджується також і обвинувальним актом від 30 серпня 2019 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Тому, просить позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

Суд, за результатами розгляду справи, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення та приходить до наступного висновку.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 538874 від 28 липня 2019 року, ОСОБА_1 28 липня 2019 року о 03 год. 20 хв., в м. Тернополі по вул. Б. Хмельницького, керував транспортним засобом без увімкнених задніх габаритних ліхтарів в темну пору доби, а також при перевірці документів у водія відсутній поліс обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також водій керував транспортним засобом не маючи при собі реєстраційного документу на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 31.4.3 (а), 2.1 (б, ґ) Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п. 31.4.3 а) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у яких кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Згідно вимог п. 2.1 (б, ґ) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч.4 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-страхової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Приписи п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплюють, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Аналогічне положення закріплено в пп. «ґ» п. 2.1 затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року №1306 Правил дорожнього руху України.

Згідно п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватись відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав - при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та/або при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Проте, наведеними положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Крім того, Правила дорожнього руху України є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини, відповідно до яких водій зобов`язаний мати при собі поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та пред`являти його для перевірки на вимогу поліцейського.

При цьому, пунктом 21.2 ст. 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено коло суб`єктів, уповноважених на перевірку відповідних полісів, а також визначено випадки обов`язкової перевірки останніх.

У свою чергу, пунктом 21.3 вказаної статті передбачено, що страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, зокрема Національної поліції, на їх вимогу, що узгоджується з вищевказаними положення Правил дорожнього руху.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, інспектор після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, згідно якої позивач, 28 липня 2019 року о 03 год. 20 хв., в м. Тернополі по вул. Б. Хмельницького, керував транспортним засобом без увімкнених задніх габаритних ліхтарів в темну пору доби, а також при перевірці документів у водія відсутній поліс обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також водій керував транспортним засобом не маючи при собі реєстраційного документу на транспортний засіб, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП.

При цьому, відповідач заперечує, щодо доводів позивача викладених у позовній заяві, зокрема, що транспортним засобом, який зазначений в оскаржуваній постанові, він не керував, про даний факт повідомляв працівників поліції. Вказане твердження є надуманим та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відеозаписами, які долучені до матеріалів справи, чітко зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу із місця водія вийшов водій ОСОБА_1 В процесі спілкування з працівниками поліції будь-яких заперечень щодо того, що він не керував транспортним засобом працівникам поліції не повідомляв, а також не вказував хто керував даним транспортним засобом.

Крім того, у витягах з бази даних ІПНП АРМОР, які долучені до матеріалів справи, містяться електронні рапорти працівників поліції по факту опрацювання повідомлень на лінію 102, де вказано, що після зупинки транспортного засобу встановлено водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ще раз доводить факт керування позивачем 28 липня 2019 року транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 .

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення вказаного в оскаржуваній постанові, представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено диск із відеофіксацією з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції та відеореєстратора.

Згідно переглянутих в судовому засіданні матеріалів відеофіксації не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. З матеріалів відеофіксації видно лише, що ОСОБА_1 стояв поряд із автомобілем.

На виконання вимог ст. 163 КАС України, представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що відповідно до змісту ч. 1 ст. 126 КУпАП, передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). Також, ч. 1 ст. 121 КУпАП, передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Тобто, виходячи із вище зазначеного, склади зазначених адміністративних правопорушень повинні містити обов`язкову ознаку об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, таку як - керування транспортним засобом, тобто вчинення суб`єктом технічних дій.

На підтвердження начебто факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом разом із відзивом подано диск із відеозаписами із нагрудного реєстратора поліцейського, що містяться на двох папках 000070 та 000076.

Проте, із відеозаписів під назвою «0318», що міститься у папці 000070 та 000076 вбачається початок фіксування екіпажем патрульної поліції начебто факту вчинення Позивачем адміністративних правопорушень, однак на вказаних відеозаписах із самого початку зафіксовано, що ОСОБА_1 знаходиться ззовні біля транспортного засобу, та в ході спілкування із інспектором патрульної поліції, відкриває та одразу ж закриває задні пасажирські двері із лівої сторони транспортного засобу, продовжуючи перебувати при цьому на вулиці, що спростовує доводи Відповідача в частині того, що ОСОБА_1 вийшов із транспортного засобу із місця водія. Такі доводи Відповідача є надуманими, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Як висновок, жодним транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, а відтак в останнього не було обов`язку виконувати вимоги п. 31.4.3.а, 2.1.6 Правил дорожнього руху, а саме водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, що відповідно виключає склад вище вказаних адміністративних правопорушень.

Поряд із цим, об`єднанні однією подією обставини в частинні незаконного заволодіння транспортним засобом слідчим відділенням СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0002186 від 28.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, відносно ОСОБА_1 , за результатами якого складено обвинувальний акт від 30.08.2019 року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається. ОСОБА_1 «.... розпочав штовхати автомобіль. В ході руху транспортного засобу в стані котіння, ОСОБА_1 продовжив рух автомобіля. В подальшому ОСОБА_1 заволодівши у такий спосіб транспортним засобом «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Б. Хмельницького 43, м. Тернополя був помічений екіпажом патрульної поліції».

Як висновок, на підставі зібраних доказів в рамках зазначеного кримінального провадження, органом досудового розслідування у обвинувальному акті, оцінюючи в сукупності усі докази, викладено встановленні обставини, зокрема спосіб заволодіння та переміщення автомобіля - шляхом його штовхання, перебуваючи при цьому поза межами салону транспортного засобу, що унеможливлює здійснення технічних дій, пов`язаних із керуванням.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З огляду на вище викладене та зважаючи на те, що позивач у позовній заяві заперечив свою провину у вчиненні правопорушення, суд вважає, що провина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП, не доведена.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Згідно ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, провина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 538874 від 28 липня 2019 року, слід скасувати.

Керуючись п.31.4.3 (а), 2.1 (б, ґ) ПДР України, ст.ст. 121, 126, 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 538874 від 28 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк