Справа № 280/2350/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року о 10 год. 55 хв.Справа № 280/2350/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Новікової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А.,

представника позивача - Лущинського А.І.,

представників відповідача - Лисенко С.В., Лактіонової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Восор»

до Запорізької митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Восор» (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2019/000035/1 від 27.03.2019;

визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2019/00318 від 27.03.2019.

Ухвалою суду від 27.05.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 24.06.2019.

Ухвалою суду від 24.06.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а підготовче засідання відкладено на 30.07.2019.

Ухвалою суду від 30.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.09.2019.

В судовому засіданні 17.09.2019 оголошено перерву до 24.09.2019.

24.09.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що 21 лютого 2019 року між TOB «Восор» та Saukas kudra Ltd (Латвія) було укладено договір купівлі-продажу на поставку торфу та торф`яних субстратів (торф фрезерований) за ціною 10,50 Євро за м3. Митна вартість товару була визначена декларантом відповідно до статті 58 Митного кодексу України (далі - МК України) у митній декларації №UA112080/2019/010157 від 27.03.2019 в розмірі відповідно до ціни Контракту (метод визначення митної вартості №1), а саме: торф фрезерований за ціною 10,50 Євро за м3 виходячи з ціни, встановленої сторонами у Контракті на умовах поставки FCA-Баркава, Україна та визначеної у інвойсі, виставленому продавцем. Також, позивач зазначає, що до митної декларації ним було додано всі документи, які достовірно підтверджують заявлену митну вартість товару. Разом з тим, 27.03.2019 митним органом прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, у зв`язку з тим, що у митного органу була наявна інформація щодо вищої митної вартості товару на рівні 14 Євро/м3. В подальшому митним органом визначено митну вартість імпортованого товару за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з розрахунку 14 Євро/м3 товару. Позивач зазначає, що ним подано нову декларацію, яка прийнята митним органом. Внаслідок вищезазначених незаконних дій митного органу, а також внаслідок винесення спірного рішення позивач здійснив надмірну сплату до бюджету митних платежів, контроль за якими покладається на митні органи України. Так, загальна сума надмірної сплати до бюджету складає 5626,22 грн., яка складається з податку на додану вартість з товарів ввезених на територію України.

Разом з тим, позивач вважає протиправними оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, у зв`язку з тим, що документи, що були подані декларантом до митного оформлення, не містили розбіжностей, неточностей, ознак підроблення, тощо, а договір купівлі-продажу та копія митної декларації країни відправлення містили всі необхідні відомості щодо товару та його ціни на рівні 10,50 Євро за м3. Зазначає, що у митного органу не було обґрунтованих підстав, передбачених законодавством, для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, що свідчить про протиправність спірних рішень. Також, позивач вважає безпідставними твердження митного органу про те, що позивач погодився з митною вартістю визначеною відповідачем, оскільки про протилежне свідчить факт звернення з позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилався на те, що оскаржувані рішення є правомірними та обґрунтованими, а тому скасуванню не підлягають. Так, відповідач зазначає, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим декларанту запропоновано надати додаткові документи, які не були надані декларантом. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартість імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказав на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Також, відповідач послався на ту обставину, що оформлення спірного товару здійснено та випущено у вільний обіг за іншою митною декларацією від 27.03.2019, наданою з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів та без застосування гарантій передбачених розділом Х МК України, зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів. Отже, на думку митного органу, позивач не скористався своїм правом здійснити митне оформлення шляхом надання гарантій у разі незгоди з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів, а відтак погодився з рішенням митного органу.

З огляду на викладене, представник відповідача зазначив, що останній діяв у відповідності та на виконання вимог чинного законодавства, а отже підстави для задоволення позову відсутні.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Восор» є юридичною особою, яка зареєстрована 20.01.1994, з основним видом діяльності: 20.15 Виробництво добрив і азотних сполук.

З матеріалів справи судом встановлено, що 21.02.2019 між TOB «Восор» та Saukas kudra Ltd (Латвія) було укладено Договір купівлі-продажу №2 (далі - Контракт) про поставку торфу та торф`яних субстратів (торф фрезерований) за ціною 10,50 Євро за м3.

27.03.2019 декларантом підприємства ТОВ «Восор» до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку згідно зі ст.257 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ (далі - МКУ) митну декларацію (далі - МД) з довідковим номером 205, режим ІМ 40, якій було присвоєно №UA12080/2019/010157 на товар: «Торф фрезерований (білий торф) в Біг-Бегах (фракція 0-10) на 44 піддонах (264м3). Являє собою 100% верховий білий торф. рН -3.5-4.5, структура 0-10мм, електропроникність 0,5-0,8mS/сm, органічна речовина (суха речовина) - 94-99%. Не призначений для роздрібної торгівлі. Використовується у власному виробництві торфосумішей. Торгівельна марка: відсутня. Виробник: SIA «Saukas Kudra», країна виробництва LV (Латвія).

До митного оформлення вказаного товару до митниці разом з МД було надіслано скановані копії наступних документів:

пакувальні листи від 21.03.2019 № б/н;

інвойси від 21.03.2019 №388-2019 та №389-2019;

автомобільні транспортні накладні CMR від 21.03.2019 №LV 388-2019 та №LV 389-2019;

фіто санітарні сертифікати від 21.03.2019 №EC/LV 331352 та №ЕС/LV 331353;

довідки про транспортні витрати від 26.03.2019 № б/н;

договір купівлі-продажу від 21.02.2019 №2;

договір транспортного експедирування в міжнародному і внутрішньому сполучені від 08.06.2016 № 080616V-1;

сертифікат аналізу від 21.03.2019 №б/н;

копії декларацій країни відправлення від 21.03.2019 №19LV2190 та №19LV3773.

Судом встановлено, що при виконання митних формальностей за митною декларацією №UA112080/2019/010157 від 27.03.2019 спрацювала форма контролю системи управління ризиками АСАУР, а саме: за кодом 105-2-«Контроль правильності визначення митної вартості товарів» - обов`язкова.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: декларації країни відправлення від 21.03.2019 №19LV3773 подані без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів членом яких є України, тому не можливо достовірно впевнитися в інформації яку вони містять (ст.254 МК України).

При цьому, у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких здійснено за основним методом визначення митної вартості, а саме: торф фрезерованний 0-10мм, 0-40мм - на рівні 14 євро/куб.м на умовах поставки FСА.

27.03/2019 засобами електронного зв`язку митницею направлено електронне повідомлення декларанту та запропоновано відповідно до ч.3 ст.53 МК України протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені, спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових про вартість товару або сировини; 4)інші документи за бажанням.

27.03.2019 декларантом засобами електронного зв`язку було надіслано до митниці електронне повідомлення від 27.03.2019 №27/03, де зазначено «Підприємством ТОВ «Восор» не будуть надаватися додаткові документи».

27.03.2019 відповідно до вимог ч.4 ст.57 МК України проведено процедуру консультацій між митницею і декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів.

За результатами розгляду наявних документів та з урахуванням того, що декларант відмовився від подання додаткових документів, митний орган дійшов висновку про те, що митна вартість товару, що імпортується, не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України.

Враховуючи вимоги ст.60 МК України використана наявна в митниці інформація щодо вищої митної вартості подібного товару за методом 2б) (з розрахунку 14 Євро/м3 (з урахуванням транспортних витрат) МД №UA112080/2019/009732 від 22.03.2019).

Враховуючи той факт, що декларантом підприємства надано неповні відомості щодо митної вартості товару відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, відповідачем здійснено коригування заявленої митної вартості товару з урахуванням наявної інформації, було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 27.03.2019 №UA112080/2019/000035/2 із застосуванням другорядного методу (за ціною договору щодо подібних товарів) у відповідності з вимогами ст.60 МК України.

У митному оформленні митної декларації №UA112080/2019/010157 від 27.03.2019 було відмовлено, складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 27.03.2019 №UA112080/2019/00318.

Товари випущено у вільний обіг за митною декларацією №UA112080/2019/010249 від 27.03.2019 з повною сплатою митних платежів (без застосування фінансової гарантії відповідно до розділу X МК України).

Не погоджуючись із спірними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 МК України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті.

Проте, наявність розбіжностей є суб`єктивною думкою працівників митного органу та може бути спростована в ході судового розгляду.

Крім того, якщо митним органом виявлено певні розбіжності, витребуванню підлягають не будь-які документі згідно з законодавчо визначеним переліком, а саме ті документи, надання яких може призвести до усунення виявлених розбіжностей.

Законодавчими нормами не передбачено інших способів узгодження митної вартості товару митним органом із декларантом, ніж витребування додаткових документів або надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи під час проведення контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару митний орган дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме: декларації країни відправлення від 21.03.2019 №19LV2190 та від 21.03.2019 №19LV3773 подані без перекладу на українську мову або офіційну мову митних союзів членом яких є Україна, тому не можливо достовірно впевнитися в інформації яку вони містять (ст.254 МК України).

Натомість, декларант відмовився від надання в повному обсязі документів протягом терміну в 10 календарних днів, які підтверджують митну вартість відповідно до положень ч.ч. 3, 6 ст. 53 МК України, що підтверджується матеріалами справи.

А, отже, твердження позивача, що «Позивачем були надані всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів» не відповідають фактичним обставинам справи.

В даному випадку суд дійшов висновку, що митний орган мав право для витребування від декларанта додаткових документів, оскільки декларантом до митної декларації не було надано всіх документів та не зазначено відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (ч.2 ст.53 МК України), а у митного органу виникли сумніви під час митного оформлення у зв`язку з розбіжностями в документах та була наявна інформація про вищу митну вартість імпортованого товару.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу на іншу обставину.

Згідно зі ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з п.2 ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів: 1) визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи 2) приймає письмове рішення про її коригування, а також 3) випускає у вільний обіг товари, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, а у разі незгоди - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій.

Відповідно до ч.7 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною 2 ст.310 розділу X МК України, передбачено, що фінансові гарантії надаються: 1) у вигляді документа (викладеного в письмовій або електронній формі зобов`язання гаранта сплатити визначені суми митних платежів на вимогу органу доходів і зборів); 2) у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок органу доходів і зборів.

Згідно із ч.7 ст.307 МК України, вивільнення (повернення) фінансової гарантії здійснюється не пізніше двох годин після отримання відповідним органом доходів і зборів підтвердження фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, а згідно з пунктом 4 частини одинадцятої статті 311 МК України підтвердженням фактичного виконання зобов`язань, забезпечених гарантією, є виконання зобов`язання із сплати митних платежів у разі коригування митної вартості відповідно до розділу III цього Кодексу.

З аналізу наведених норм слідує, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням про збільшення митної вартості товару, крім сплати митних платежів із заявленої в декларації митної вартості, декларант або уповноважена ним особа гарантують сплату «донарахованої» різниці митних платежів, розрахованих з митної вартості, визначеної органом доходів і зборів.

Частинами 8-9 ст.55 МК України, передбачено, що протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.263 МК України, митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу. У разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Отже, у випадку прийняття органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа не пізніше 10 робочих днів з дати прийняття такого рішення подає нову митну декларацію.

Правила заповнення граф митних декларацій на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 (далі - ЄАД), додаткових аркушів до нього форми МД-3, специфікації форми МД-8, порядок унесення відомостей до доповнення форми МД-6, випадки застосування специфікації, а також порядок оформлення, розподілу та використання аркушів МД форм МД-2, МД-3, МД-6, МД-8.П визначає Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України №651 від 30 травня 2012 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 року за №1372/21684 (далі - Порядок №651).

Відповідно до глави 2 розділу II "Заповнення граф митних декларацій" Порядку №651, Графа 43 "Метод визначення вартості" заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Так, враховуючи зазначене, у разі незгоди імпортера з митною вартістю, що визначена контролюючим органом, регламентований законодавством алгоритм дій імпортера (декларанта) передбачає подання нової митної декларації, в якій зазначаються (1) сума митних платежів, обчислена згідно з митною вартістю, визначеною декларантом; (2) сума платежів, обчислена згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом. На різницю між зазначеними сумами декларант надає гарантії, зокрема шляхом забезпечення сплати різниці між самостійно визначеною сумою митних платежів та сумою митних платежів, що нарахована митним органом.

Нараховані у графі 47, а також у графі В «Подробиці розрахунків» митні платежі позначаються відповідним кодом розрахунку відповідно до Класифікатора способів розрахунків, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 №1011. Сплачені декларантом митні платежі (виходячи з митної вартості, визначеної декларантом) зазначаються з кодами розрахунку «01» (безготівкова форма сплати), «02» (готівкова форма сплати), «15», «72», «91» або «92».

Різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначається з кодом розрахунку «55».

Судом встановлено, що 27.03.2019 позивачем подано нову митну декларацію №UA112080/2019/010249 (а.с.84), в лівому підрозділі графи 43 якої проставлено «3» - тобто митна вартість товару декларантом визначена за другорядним методом - за ціною договору щодо подібних товарів. Правий підрозділ залишено пустим, що свідчить про самостійне визначення декларантом митної вартості.

Позивач не скористався правом на випуск товару, що декларується, у вільний обіг шляхом подання нової митної декларації з відповідним змістом, сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Як і не скористався правом подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, що декларується, відповідно до ч.8 ст.55 МК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ТОВ «Восор» фактично погодився із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, зазначених відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару, вказавши їх у новій митній декларації від 27.03.2019 №UA112080/2019/010249, без застосування гарантій передбачених розділом X МК України, зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною відповідачем, що підтверджується матеріалами справи (в гр.47 зазначеної МД в повному обсязі сплачено всі платежі за способом платежу 01), а тому правовий спір між сторонами щодо узгодження митної вартості припинив існувати з моменту подання нової митної декларації.

Суд зазначає, що після подання позивачем декларації від 27.03.2019 №UA112080/2019/010249 та її прийняття митним органом, процедура митного оформлення імпортованого товару фактично завершилась, а спірні рішення про коригування митної вартості товару та карта відмови вичерпали свою юридичну силу.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена в постанові суду від 30.10.2018 у справі №816/2396/17.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Восор».

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Восор» (69012, м.Запоріжжя, вул.Трансформаторників, 49, ) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 30.09.2019.

Суддя І.В. Новікова