Справа № 826/17371/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьмишиної О.М., Файдюка В.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідач-1, Фонд) про:

- визнання протиправною бездіяльності Фонду, що полягає у відмові розглянути заяву ОСОБА_1 про включення до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду;

- зобов`язання Фонду включити ОСОБА_1 до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2018 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - Відповідач-2, Уповноважена особа).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2019 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт укладання між ПАТ «Банк Михайлівський» і ОСОБА_1 депозитного договору та внесення коштів на рахунок, а жодних належних і допустимих доказів нікчемності згаданого правочину Відповідачами не надано. Крім того, підкреслив, що будь-якого зв`язку укладеного договору з небанківською установою ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» матеріалами справи не підтверджується.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свої доводи обґрунтовує тим, що судом не було встановлено обсяг повноважень Фонду та Уповноваженої особи Фонду, адже виключно до компетенції останньої належить питання складання переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, та направлення додаткової інформації щодо нього. Звертає увагу, що інформація про Позивача та належної йому до відшкодування суми 50 144,81 грн. вже міститься у переліку рахунків вкладників. Стверджує, що Фондом не допускалася жодна протиправна бездіяльність при розгляді звернення ОСОБА_1 , оскільки лише вказано про документи, які необхідно подати для забезпечення повного його розгляду.

Після усунення визначених в ухвалі від 15.07.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.08.2019 року, яке у подальшому відкладено на 25.09.2019 року. У зв`язку зі зняттям з розгляду даної справи 25.09.2019 року її було призначено на 01.10.2019 року.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

У судовому засіданні представник Відповідача-1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.

Позивач наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач-2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що між ПАТ «Банк Михайлівський» (Банк) і ОСОБА_1 (Вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» від 20.05.2019 року №980/012/000242735, за умовами якого Банк приймає від Вкладника строковий вклад в сумі 110 000,00 грн. строком до 03.06.2016 року на рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 22). Крім того, у той же день між сторонами було підписано договір про внесенні змін №1 до договору банківського складу (депозиту) «Перше знайомство» №980-012-000242735, в якому було врегульовано питання пролонгації договору та визначено нову відсоткову ставку (а.с. 23).

Згідно платіжного доручення від 20.05.2016 року №5033119 на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти в сумі 110 000,00 грн. з цільовим призначенням: «Залучення коштів на депозит згідно договору 980-012-000242735 від 20.05.2016» (а.с. 24). Факт зарахування коштів підтверджується з копією виписки по особовим рахункам з 19.05.2016 по 31.10.2016 (а.с. 47).

На підставі рішення Правління Національного банку України №14/БТ від 23.05.2016 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №812 від 23.05.2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку».

Наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 року № 42/2 (а.с. 65) затверджено результати проведення перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність згідно п. п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочинів (трансакції) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «ІРЦ» з перерахування коштів, у тому числі, які належать ОСОБА_1 в сумі 109 401,11 грн. (а.с. 64).

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду від 13.06.2016 року №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 року по 22.07.2016 року.

На виконання рішення правління Національного банку України від 12.07.2016 року №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 3, 12, 26, 27, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 228 Цивільного кодексу України, а також ряду підзаконних нормативних актів, суд першої інстанції, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять належних правових підстав для віднесення правочину до нікчемних, що свідчить про відсутність перешкод для включення Відповідачем-1 інформації про Позивача до переліку вкладників.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Частиною першою статті 3 Закону визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Згідно ч. 5 ст. 27 Закону протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Приписи ч. 6 ст. 27 Закону визначають, що Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року № 14 (далі - Положення № 14) перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах суми граничного розміру відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації, така сума відшкодування включається до Переліку.

До Переліку не включаються: інформація про вкладників, які отримали всю належну їм гарантовану суму відшкодування під час дії тимчасової адміністрації; інформація про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону; записи, що повернуті банку для доопрацювання як помилкові, - до усунення помилок.

Перелік та переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, подаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом: на паперових носіях - пронумеровані, прошиті, складені в алфавітному порядку за прізвищами та засвідчені підписом уповноваженої особи Фонду і відбитком печатки банку, що ліквідується; на електронних носіях - у csv файлі.

Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати можливість його ідентифікації відповідно до законодавства.

Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Перелік вкладників» (додаток 9) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація надається окремими файлами залежно від її типу.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення №14, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (з урахуванням обмежень, визначених уповноваженою особою Фонду відповідно до частини другої статті 38 Закону), за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку.

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла «Загальний Реєстр» (додаток 12) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Отже, передбачені Законом гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку у розумінні ст. 2 Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Як вбачається зі змісту наказу Уповноваженої особи від 01.06.2016 року №42/2 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними» (а.с. 65), встановлено нікчемність правочинів (трансакцій) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «ІРЦ» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн. у відповідності до п. п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі на рахунок Позивача № НОМЕР_2 .

Разом з тим, як вірно підкреслив суд першої інстанції, у межах даного спору Позивач просить включити його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, за договором банківського вкладу від 20.05.2016 року №980-012-000242735, укладеним безпосередньо між ОСОБА_1 . і ПАТ «Банк Михайлівський», в рамках якого було відкрито рахунок № НОМЕР_3 . Тобто, спірними правовідносинами жодним чином не охоплюються питання правомірності включення Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, за договором від 19.02.2016 року №980-012-000192113 по рахунку № НОМЕР_2 . Відтак, всі доводи Уповноваженої особи, які стосуються нікчемності договору від 19.02.2016 року №980-012-000192113, та які остання визначає в якості підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, не підлягають оцінці у межах розгляду даної справи як такі, що не стосуються предмету спору. При цьому жодних посилань на відсутність у ОСОБА_1 права на повернення коштів за договором 20.05.2016 року №980-012-000242735 Уповноваженою особою не наведено.

Аргументи Апелянта про те, що інформацію про ОСОБА_1 було включено до переліку вкладників на підставі направленої Уповноваженою особою додаткової інформації з подальшим внесенням змін до загального реєстру та виплатою Позивачу гарантованої суми коштів у розмірі 50 144,81 грн. (а.с. 30), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, судом апеляційної інстанції оцінюються критично. Так, як вже було неодноразово підкреслено вище, предметом даного спору є встановлення правомірності невключення інформації про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, за договором від 20.05.2016 року №980-012-000242735 на суму 110 000,00 грн. Разом з тим, жодних відомостей щодо включення інформації про Позивача до переліку вкладників саме щодо вказаного договору та суми, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Приписи п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону визначають вклад як кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вкладником є, зокрема, фізична особа, яка уклала договір банківського вкладу, кошти на який залучені банком від вкладника або надійшли на рахунок вкладника.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 є вкладником ПАТ «Банк Михайлівський», а відтак має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, що свідчить про те, що право особи у межах спірних правовідносин може бути захищене шляхом, зокрема, визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо невнесення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду.

Аналогічний висновок щодо застосування наведених норм права у межах спірних правовідносин узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2019 року у справі №826/7901/15.

Водночас, Окружний адміністративний суд міста Києва, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі до Фонду, не врахував, до компетенції якого суб`єкта належить питання формування переліку вкладників, а також направлення до Фонду додаткової інформації щодо вкладників. Як вже було встановлено вище, в силу приписів Закону і Положення №14, відповідною компетенцією законодавцем наділено саме Уповноважену особу, а не Фонд, як вірно наголосив Апелянт.

З урахуванням приписів ст. 27 Закону, а також п. п. 4, 6 розд. ІІІ Положення №14 і правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 05.03.2019 року у справі № 804/6808/15 та від 03.07.2019 року у справі № 826/17080/15, судова колегія приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання Уповноваженої особи подати додаткову інформацію стосовно Позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом згідно договору від 20.05.2016 року №980-012-000242735 у ПАТ «Банк Михайлівський», за рахунок Фонду.

Неврахування судом першої інстанції норм матеріального права, якими регламентовано правила та процедуру формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, за рахунок Фонду, свідчить про помилковість висновків останнього в частині зобов`язання саме Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до такого переліку, наслідком чого є скасування оскаржуваного рішення суду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Фонду, яка полягає у відмові розглянути заяву Позивача про включення до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять будь-яких доказів звернення ОСОБА_1 саме до Фонду, адже всі заяви були адресовані Уповноваженій особі (а.с. 9, 10, 11, 12), що виключає можливість задоволення заявлених до Фонду позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на невірне визначення судом першої інстанції способу захисту прав вкладника з огляду не залишення поза увагою останнім порядку формування переліку вкладників, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Таким чином, оскільки у межах спірних правовідносин Уповноважена особа виступає в якості посадової особи Фонду, то судові витрати, понесені особою, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягають присудженню за рахунок Фонду.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з Фонду витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви, в сумі 320,00 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування за договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» від 20 травня 2016 року №980-012-000242735, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді О.М. Кузьмишина

В.В. Файдюк

Повний текст постанови складено «01» жовтня 2019 року.