Справа № 140/956/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8085/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКВ ГРУП» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі за його позовом Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя у І інстанції Ксензюк А.Я.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 21 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

01 квітня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЛКВ ГРУП» (далі - ТОВ) звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС) від 01 березня 2019 року:

- № , яким йому збільшено суму грошового зобов`язання з акцизного податку з товарів (транспортні засоби, крім мотоциклів і велосипедів) на суму 73761,78 грн., з яких за податковим зобов`язання - 59009,42 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 14752,36 грн;

- № про збільшення товариству суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на 14752,35 грн, з яких за податковим зобов`язанням - 11801,88 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 2950,47 грн.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі № 140/956/19 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що доказами у справі спростовуються відомості, що містяться у наданих позивачем документах щодо дати першої реєстрації транспортного засобу. При цьому суд врахував лист АТ «Рено Україна» щодо інформації про дату початку дії гарантії транспортного засобу, імпортованого позивачем на територію України, а саме 24 травня 2013 року, та дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ТОВ, яке у своїй скарзі просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що податковим органом при прийнятті рішень взято до уваги лише лист Державної фіскальної служби України та лист офіційного дилера, згідно з яким датою першої реєстрації спірного автомобіля є 24 травня 2013 року.

Разом із тим, на думку скаржника, такі відомості є інформативними і не можуть бути повністю достовірними, оскільки митна вартість транспортних засобів, рік виготовлення, а також об`єми і типи двигунів, технічні характеристики, інші відомості про транспортні засоби можуть бути визначені при наявності технічних паспортів транспортних засобів, документів, що містять відомості про вартість, а також шляхом проведення огляду транспортного засобу із визначенням технічних характеристик, комплектації транспортного засобу, ознак, що характеризують ступінь зносу, пошкоджень, дефектів. Такі огляди представниками офіційного дилера не здійснювались.

Окрім того, скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що дата початку гарантії не може використовуватись у значенні дати першої реєстрації транспортного засобу.

ГУ ДФС подало апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ, у якому вважає вимоги апелянта безпідставними, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ГУ ДФС було проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи в частині перевірки повноти нарахування та сплати митних платежів при здійсненні митного оформлення за митною декларацією МД №UA204070/2018/108215 від 17 вересня 2018 року, за результатами якої складено акт від 08 лютого 2019 року № 2194/14-08/38796116.

Під час перевірки відповідачем встановлено, що ТОВ відповідно до вантажної митної декларації МД № UA204070/2018/108215 від 17 вересня 2018 року, поданої на Рівненську митницю ДФС, ввезено на митну територію України вантажний автомобіль марки «RENAULT», модель «МАSTER», ідентифікаційний номер (кузова) - VF1MAF6JJ48632213 , що був у використанні, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 3, номер двигуна М9Т, тип двигуна - дизельний, календарний рік виготовлення 2013, модельний рік 2013, згідно із технічним паспортом BEV406PD від 22 листопада 2013 року дата першої реєстрації автомобіля 22 листопада 2013 року, призначений для використання по дорогах загального користування (для перевезення вантажів), номер (маркування) двигуна - G9U, двигун дизельний, робочий об`єм циліндрів - 2299 куб. см., вантажопідйомність - 0,940 т, маса в разі максимального завантаження - 3,500 т, , колісна формула - 4х2, тип кузова - фургон, наявна стаціонарна перегородка між кабіною водія та вантажним відділенням, відсутні вікна в бокових панелях, відсутні доступні отвори для кріплення сидінь та встановлення пристроїв безпеки, відсутні в задній частині кузова декоративне оздоблення та ознаки комфорту, не виготовлений на базі кузова легкового автомобіля.

Листом Державної фіскальної служби України від 03 грудня 2018 року № 37507/7/99-99-14-04-01-17 отримано відповідь офіційного дилера автомобілів «RENAULT» в Україні АТ «Рено Україна» від 06 листопада 2018 року № 279 про дату початку дії першої гарантії вказаного вантажного автомобіля, імпортованого ТОВ, з якої слідує, що дата початку дії першої гарантії автомобіля «RENAULT», модель «МАSTER», ідентифікаційний номер (кузова) - VF1MAF6JJ48632213 - 24 травня 2013 року.

При цьому у ході перевірки контролюючим органом зроблено висновок, що на дату митного оформлення транспортного засобу позивачем було задекларовано недостовірну інформацію про дату виготовлення та дату його першої реєстрації, оскільки дату першої реєстрації зазначено згідно із технічним паспортом BEV406PD - 22 листопада 2013 року. Відтак, на думку контролюючого органу, на дату перетину митного кордону України та оформлення митної декларації цей автомобіль був у використанні більше 5 років.

Вказані відомості мають значення для оподаткування при ввезенні товарів на митну територію України, які відрізняються від задекларованих за МД № UA204070/2018/108215 від 17 вересня 2018 року, що призвело до застосування невірного коефіцієнта до ставки акцизного податку при митному оформленні цього транспортного засобу, чим порушено підпункт 215.3.5-2 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (далі - ПК) в частині застосування до ставки акцизного податку коефіцієнту 40 для такого автомобіля.

Такі порушення, на думку відповідача, призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 70813,30 грн, з яких акцизний податок - 59009,42 грн., податок на додану вартість - 11801,88 грн.

На підставі вказаних висновків ГУ ДФС прийняло оспорювані ППР від 01 березня 2019 року № та № .

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваній вимозі та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

На переконання апеляційного суду, суть даного публічно-правового спору зводиться до перевірки обґрунтованості висновку контролюючого органу щодо дати першої реєстрації ввезеного позивачем транспортного засобу відповідно до вантажної митної декларації МД № UA204070/2018/108215 від 17 вересня 2018 року.

Підпунктом 14.1.251 пункту 14.1 статті 14 ПК встановлено, що транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Згідно з підпунктом 3 пункту 180.1 статті 182 ПК для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є, зокрема, будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Пунктом 190.1 статті 190 ПК визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

За змістом підпункту 215.3.5-2 пункту 215.3 статті 215 ПК акцизний податок справляється з таких товарів та обчислюється за такими ставками: моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що використовувалися з кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД за ставкою податку у твердій сумі з одиниці реалізованого товару (продукції) (специфічні) 0,02 євро за 1 куб.см. об`єму циліндрів двигуна.

При цьому передбачено, що ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40; для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом - 50.

Судом встановлено, що згідно із технічним паспортом BEV406PD від 22 листопада 2013 року датою першої реєстрації автомобіля марки «RENAULT», модель «МАSTER», ідентифікаційний номер (кузова) - VF1MAF6JJ48632213 , модельний рік 2013 є 22 листопада 2013 року.

Згідно з вимогами Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України № 1118 від 17 листопада 2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 листопада 2005 року за № 1428/11708 (у редакції наказу № 229 від 17 березня 2008 року), власник ТЗ або вповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності). У випадках необхідності вирішення питань щодо визначення року виготовлення ТЗ, класифікації ТЗ згідно з УКТЗЕД, митної вартості або порушення справи про порушення митних правил посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів: митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію (пункт 7 розділу І).

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію). У разі відсутності даних про дату першої реєстрації, коли модельний чи календарний рік виготовлення ТЗ, зазначений в ідентифікаційному номері, збігається з роком початку його експлуатації, датою виготовлення вважати 1 січня року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ. Якщо встановлений за ідентифікаційним номером модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, й перевищує його, датою виготовлення вважати 1 липня зазначеного в реєстраційних документах року. Якщо встановлений за ідентифікаційним номером календарний або модельний рік виготовлення не збігається з роком початку експлуатації ТЗ, який зазначено в реєстраційному документі, і є меншим за нього, датою виготовлення вважати 1 січня календарного року, зазначеного в ідентифікаційному номері. У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ. При цьому в разі відсутності в реєстраційних і технічних документах на ТЗ календарної дати виготовлення ТЗ такою датою вважати 1 січня року, зазначеного в реєстраційних і технічних документах на ТЗ (пункт 8 розділу І).

Відповідно до абзацу п`ятнадцятого пункту 8 розділу І Правил датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації ТЗ датою початку користування вважати перший день першого місяця року, зазначеного в ідентифікаційному номері ТЗ, а за відсутності в ідентифікаційному номері року виготовлення - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Виходячи із системного аналізу наведених правових норм, апеляційний суд дійшов висновку, що датою першої реєстрації транспортного засобу, від якої залежить нарахування митних платежів для митного оформлення ввезеного позивачем автомобіля, є саме дата першої реєстрації - 22 листопада 2013 року, яка визначена технічному паспорті BEV406PD .

Відповідач свої сумніви щодо правильності дати першої реєстрації вказаного транспортного засобу обґрунтовує тим, що від офіційного дилера «RENAULT» в Україні АТ «Рено Україна» отримано інформацію, що дата початку дії першої гарантії «RENAULT», модель «МАSTER», ідентифікаційний номер (кузова) - VF1MAF6JJ48632213 є 24 травня 2013 року.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у зазначеному листі мова йде лише про дату початку дії першої гарантії, а інформації щодо дати першої реєстрації запитуваного автомобіля вказаний документ не містить, що є визначальним для вирішення даного спору з урахуванням наведених вимог ПК для визначення ставки податку при розмитненні автомобіля.

Відповідно до приписів частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, таким обставинам. Тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та задовольнити позов ТОВ.

На підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС на користь ТОВ сплачений при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір у сумі (1853,00 + 68,00 + 2881,50) = 4802,50 грн.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКВ ГРУП» задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі № 140/956/19 скасувати та адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКВ ГРУП» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № та № від 01 березня 2019 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКВ ГРУП» (ідентифікаційний номер 38796116, 45400, Волинська область, м. Нововолинськ, бульвар Шевченка, 6) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 4802,50 (чотири тисячі вісімсот дві) грн 50 коп за рахунок бюджетних асигнувань управління Головного управління ДФС у Волинській області (, 43025, Волинська область, м. Луцьк, майдан Київський,4).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Я. С. Попко
Р. Б. Хобор