Справа № 575/208/17
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2019 року

Київ

справа №575/208/17

адміністративне провадження №К/9901/23515/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Радишевської О.Р.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до Великописарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Великописарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 прийняту у складі колегії суддів: Чалого І.С. (головуючий), Зеленського В.В., П`янової Я.В.

І. Суть спору

1. У лютому 2017 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - Департамент) звернувся до Великописарівського районного суду Сумської області з адміністративним позовом до Великописарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - Великописарівський районний ВДВС ГТУЮ у Сумській області), в якому просив суд:

1.1. - скасувати повідомлення начальника Великописарівського районного ВДВС ГТУЮ у Сумській області від 10.01.2017 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання за виконавчим листом від 10.11.2016 № 575/798/16-а;

1.2. - зобов`язати Великописарівський районний ВДВС ГТУЮ у Сумській області прийняти до виконання виконавчий лист від 10.11.2016 № 575/798/16-а.

2. В обґрунтування позовних вимог Департамент зазначив, що відповідно до рішення Сумської міської ради від 27.01.2016 № 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради та їх загальну чисельність» позивача реорганізовано у департамент із правонаступництвом всіх прав та обов`язків управління. У зв`язку з наведеним вважає, що Департамент як державний орган, що виконує функції держави по виплаті тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, повинен бути звільнений від сплати авансового внеску.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. Судами попередніх інстанцій установлено, що Великописарівським районним судом Сумської області 19.10.2016 винесена постанова у справі № 575/798/16-а, якою стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради виплачену тимчасову державну допомогу у розмірі 17806 грн 80 коп. Постанова набрала законної сили 07.11.2016, а 10.11.2016 стягувачу був виданий виконавчий лист.

4. 15.12.2016 Департамент направив на адресу Великописарівського районного ВДВС ГТУЮ у Сумській області заяву про примусове виконання постанови суду та виконавчий лист.

5. 10.01.2017 позивачу направлено повідомлення начальника Великописарівського районного ВДВС ГТУЮ у Сумській області про повернення вищезазначеного виконавчого листа без прийняття до виконання у зв`язку з несплатою авансового внеску на підставі пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

6. Не погодившись із таким повідомленням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

7. Постановою Великописарівського районного суду Сумської області від 22.03.2017 у задоволенні позову відмовлено.

8. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для звільнення позивача від сплати авансового внеску у державного виконавця не було і його дії при винесенні рішення про повернення виконавчого листа стягувачу без виконання є правомірними. При цьому цей суд вказав, що Департамент є виконавчим органом Сумської міської ради, тобто органом місцевого самоврядування, а не державним органом, який звільняється від сплати авансового зобов`язання на підставі частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

9. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2017 рішення суду першої інстанції скасовно, позовні вимоги задоволено частково. Скасовано повідомлення державного виконавця Великописарівського районного ВДВС ГТУЮ у Сумській області від 10.01.2017 про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання за виконавчим листом від 10.11.2016 № 575/798/16-а. Зобов`язано Великописарівський районний ВДВС ГТУЮ у Сумській області відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» вирішити питання щодо прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 575/798/16-а, виданого Великописарівським районним судом Сумської області, з урахуванням висновків суду.

10. В іншій частині позовних вимог відмовлено

11. Ухвалюючи таке рішення суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що призначення тимчасової державної допомоги є наслідком реалізації державної функції, а отже, під час стягнення коштів тимчасової державної допомоги позивач здійснює державно - владні повноваження, має всі притаманні державному органу ознаки, а відтак на нього також поширюється право щодо звільнення від сплати авансового внеску.

IV. Касаційне оскарження

12. У касаційні скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

13. У доводах касаційної скарги представник відповідача зазначає, що стягувач є органом місцевого самоврядування та не відноситься до державних органів, тому не звільняється від сплати авансового внеску.

14. Позивач заперечень на касаційну скаргу відповідача не надав.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

15. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VІІІ), у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

17. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

18. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

19. Частиною другою статті 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

20. Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями, зокрема, про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

21. Відповідно до частини третьої статті 143 Конституції України органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади.

22. За приписами статті 34 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення належать власні (самоврядні) та делеговані повноваження.

23. Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад.

VI. Позиція Верховного Суду

24. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

25. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Випадки, коли стягувач, на користь якого ухвалено судове рішення, звільняється від необхідності сплатити авансовий внесок, визначено у частині другій статті 26 Закону № 1404-VIII. Зокрема, у цій статті визначено перелік рішень, за якими авансовий внесок не сплачується, а також зазначено категорії стягувачів, які звільняються від необхідності сплачувати авансовий внесок (незалежно від того, що є предметом рішення, яке підлягає примусовому виконанню). З-поміж таких стягувачів зазначено державні органи.

27. Суди попередніх інстанцій встановили, що начальником Великописарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Мовчан Л.О. 10.01.2017 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 10.11.2016 № 575/798/16-а з підстав, встановлених пунктом 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». У повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 10.01.2017 зазначено причину такого рішення - не надання підтвердження сплати авансового внеску.

28. При цьому суд першої інстанції вказав, що департамент соціального захисту населення Сумської області є виконавчим органом Сумської міської ради, відповідно Положення про департамент соціального захисту населення Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 30.03.2016 № 529 - МР, він у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та іншими законами України, тобто він є органом місцевого самоврядування, а не державним органом, який звільняється від сплати авансового зобов`язання на підставі частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

29. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, адже за своєю суттю правовий статус Департаменту не тотожний правовому статусу державного органу, як зазначено у Законі №1404-VІІІ.

30. Норма частини другої статті 26 Закону №1404-VІІІ, не встановлює будь-яких виключень для органу місцевого самоврядування, який виконує повноваження державного органу, щодо звільнення від сплати авансового внеску, тому законних підстав для звільнення позивача від сплати авансового внеску не було.

31. За таких обставин справи державний виконавець діяв відповідно до законодавства в межах наданих повноважень.

32. Водночас колегія суддів вважає за необхідне зауважити таке. На дату ухвалення цієї постанови положення частини другої статті 26 Закону № 1404-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 15.05.2019 № 2-р(II)/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення).

33. На стадії касаційного перегляду судових рішень суд касаційної інстанції не може перевіряти чи правильно суди попередніх інстанцій застосували положення, зокрема, матеріального права, в редакції, яка діє на дату касаційного перегляду судових рішень. Тому при ухваленні цієї постанови суд касаційної інстанції не брав до уваги зазначене Рішення Конституційного Суду України.

34. Однак, відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України вказане рішення Конституційного Суду України може слугувати підставою для перегляду судових рішень в цій справі у зв`язку з виключними обставинами.

35. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду 24.07.2019 у справі № 812/1266/17.

36. При таких обставинах Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що підстав для звільнення позивача від сплати авансового внеску у державного виконавця не було і його дії при винесенні рішення про повернення виконавчого листа стягувачу без виконання є правомірними.

37. Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

38. Відповідно до частини першої статті 352 КАС суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

39. З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону й суд апеляційної інстанції скасував її помилково.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Великописарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області задовольнити повністю.

2. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року скасувати і залишити в силі постанову Великописарівського районного суду Сумської області від 22 березня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

О.Р. Радишевська