Справа № 200/8095/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року справа №200/8095/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Е.Г.Казначеєва, розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни на окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 р. у справі № 200/8095/19-а (головуючий І інстанції суддя Стойка В.В. ) за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

26.06.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2019 року про стягнення боргу в розмірі 18727, 32 грн. (а.с. 3-5).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року в порядку ст. 80 КАС України витребувано від відповідача у справі матеріали виконавчого провадження ВП № 58740372 (а.с. 30).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року повторно витребувано від відповідача матеріали виконавчого провадження щодо позивача ВП № 58740372, виконавчий напис приватного нотаріуса м. Києва Хара Н.С. від 05.03.2019 року (а.с. 35).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 р. у справі № 200/8095/19-а позов ОСОБА_1 був задоволений. Визнано протиправною і скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про відкриття виконавчого провадження ВП № 58740372 (а.с. 42).

26 липня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом винесено окрему ухвалу, якою доведено до відома Міністерства юстиції України про допущене порушення, а саме: про невиконання ухвал Донецького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року та від 24.07.2019 року у справі № 200/8095/19-а для вжиття відповідних заходів. Про вжиті заходи повідомити Донецький окружний адміністративний суд у місячний термін з дня прийняття даної ухвали (а.с. 38-39).

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати окрему ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування зазначає, що жодних відомостей, які підтверджують направлення ухвал Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року та від 24.07.2017 року про витребування матеріалів виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, 25.07.2019 року відповідачем було надіслано до суду заяву про долучення доказів до справи № 200/8095/19-а з копіями матеріалів виконавчого провадження № 58740372, про що свідчить квитанція про відправку вказаної заяви з копіями матеріалів виконавчого провадження.

Апелянт зазначає, що, надіславши витребувані документи на електронну адресу, яка була зазначена в вищевказаних ухвалах, було б порушено вимоги чинної редакції XI Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Крім того, зазначає, що в чинній редакції КАС України не встановлено процесуального строку, який може встановлюватись погодинно та похвилинно.

Апелянт просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 126-127).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Згідно п. 23 ч. 1 ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, окрема ухвала.

За унормуванням ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Як зазначалось раніше, 26.06.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, в якій просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження від 16.04.2019 року про стягнення боргу у розмірі 18727, 32 грн.

Ухвалою суду від 18.07.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання протиправною та скасування постанови і відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання у справі на 24.07.2019 року об 11 год. Встановлено відповідачу 3 (триденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Зазначена ухвала з офіційної електронної пошти суду була 19.07.2019 року направлена на електронну адресу відповідача (), яка зазначена на офіційному інтернет-сайті за адерсою: (https://volf.com.ua/), про що свідчить відповідний звіт (а.с. 17).

22.07.2019 року відповідач засобами електронного зв`язку скерував відзив на позовну заяву, за змістом якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 18-26).

Ухвалою суду від 23.07.2019 року витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни матеріали виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 ВП № 58740372. Ухвалено витербувані матеріали надіслати на офіційну електронну пошту суду до 24.07.2019 року до 11 год. 00 хв. Зазначена ухвала була скерована на електронну адресу відповідача (), про що свідчить відповідний звіт (а.с. 29).

24.07.2019 року відповідачем також засобами електронного зв`язку було надано клопотання про залишення позовної заяви без руху, витребувані документи до суду надані не були (а.с. 32-34).

Ухвалою суду від 24.07.2019 року повторно витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни матеріали виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 ВП № 58740372, виконавчий напис приватного нотаріуса міста Києва Хара Н.С. від 05.03.2019 року. Ухвалено витребувані матеріали надіслати на офіційну електронну пошту суду до 26.07.2019 року до 11 год. 00 хв. Зазначена ухвала також була скерована на електронну адресу відповідача (), про що свідчить відповідний звіт, проте витребувані документи до суду повторно надані не були (а.с. 31, 35).

Разом з тим, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна не виконала вимоги ухвал Донецького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року та від 24.07.2019 року у справі № 200/8095/19-а у строки встановлені в ухвалах, причин невиконання ухвал суду не повідомила.

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Своєчасність розгляду справи є конституційною гарантією, недодержання якого є прямим порушенням вимог основного Закону.

Як встановлено вимогами ст. 129 (1) Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання тощо.

Частиною 2 ст. 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до Резолюції Парламентської Асамблеї Ради Європи 1787 (2011) від 26 січня 2011 року «Виконання рішень Європейського суду з прав людини» існування основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції, пов`язані, зокрема, із хронічним невиконанням рішень національних судів.

У Резолюції підкреслюється, що Україна повинна терміново розробити та прийняти комплексну стратегію щодо вирішення ситуації, за якої значна кількість остаточних судових рішень залишається невиконаною, а також - запровадити ефективні внутрішні засоби правового захисту.

Європейський суд з прав людини неодноразово виносив рішення проти України, які, пов`язані з тривалим невиконанням рішень національного суду, констатуючи порушення статті 6 Конвенції, а відтак і права на справедливий суд. При цьому суд зазначав, що саме на державу покладено обов`язок дбати про остаточні рішення, прийняті проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року, у справі «Дубенко проти України» від 2005 року, у справі «Козачек проти України» від 07.12.20155 року).

Як вказаною Європейским судом у таких справах, Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» від 26.04.2005 року, «Крищук проти України» від 19.02.2009 року).

Тобто, є очевидним, що невиконання судових рішень негативно впливає як на авторитет судової влади, органів державної влади та і на авторитет Держави України в цілому. Невиконання судового рішення - це виклик державі, це підкреслює її неспроможність забезпечити дію закону на своїй території. Тому влада повинна гарантувати виконання, а тому кожен, хто має повноваження до контролю за дотриманням виконання рішення суду, перевірки обставин, що перешкоджають протиправному виконанню рішення суду та вжиття відповідних заходів, повинен діяти в межах наданих повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та Законами України та запобігати наявним фактам.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 р. № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Таким чином, ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року та від 24.07.2019 року у справі № 200/8095/19-а були обов`язковими до виконання.

Згідно вимогами ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; обов`язковості виконання рішень тощо. Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Однак, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною не було виконано зазначених вище ухвал суду та не повідомлено причини їх невиконання, хоча активне листування засобами електронного зв`язку із судом мало місце.

Справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця відносяться до окремих категорій справ.

Частиною 1 ст. 268 КАС України передбачено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Копії позовної заяви та доданих до неї документів направляються відповідачу й іншим учасникам справи на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - електронною поштою, якщо така відома суду, або надаються для ознайомлення в судовому засіданні (ст. 269 КАС України).

З огляду на вищенаведене, доводи апелянта стосовно ненаправлення ухвал Донецького окружного адміністративного суду від 23.07.2019 року та від 24.07.2019 року рекомендованим повідомленням та неможливості їх надіслання на електронну адресу є неприйнятними.

Також суд звертає увагу на те, що відповідачем було надано на електронну пошту суду відзив та заяву про залишення позовної заяви позивача без руху.

Щодо встановлення судом строків для вчинення процесуальних дій, суд зазначає наступне.

Статтями 118-119 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.

Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню адміністративного судочинства.

З урахування обмежених строків розгляду даної категорії справ, суд апеляційної інстанції вважає доречним встановлення судом першої інстанції процесуального строку виконання ухвал погодинно.

Надані відповідачем матеріали виконавчого провадження, витребуванні судом, надійшли до суду лише 31.07.2019 року, тобто з порушенням строків зазначених в ухвалах суду від 23.07.2019 року та від 24.07.2019 року.

Як зазначено ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Суд враховує і той факт, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 р. у даній справі оскаржено не було і набрало законної сили.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни на окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 р. - залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 р. у справі № 200/8095/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення 2 жовтня 2019 року.

Колегія суддів: Г.М. Міронова

І.В. Геращенко

Е.Г.Казначеєв