Справа № 520/11444/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р.Справа № 520/11444/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., м. Харків, повний текст складено 10.04.19 року по справі № 520/11444/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства звернувся до суду з позовною заявою, про :

1) визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA807190/2018/00004 від 11.01.2018 року;

2) зобов`язання Харківської митниці ДФС продовжити митне оформлення транспортного засобу - автомобіля марки продовжити митне оформлення транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN: НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення (випуску), тип кузову: седан, колір: сірий - за митною декларацією №UA807190.2017.317094 від 10.11.2017 року зі звільненням від сплати митних платежів відповідно до пп.б п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

18.01.2019р. позивачем надано до суду заяву про зміну предмету позову, в якій позивач просив про 1) визнання протиправною бездіяльності Харківської митниці ДФС, яка виразилась у не здійсненні митного оформлення транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN: НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення (випуску), тип кузову: седан, колір: сірий - за митною декларацією №UA807190.2017.317094 від 10.11.2017 року зі звільненням від сплати митних платежів відповідно до пп.б п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України. Таким чином, остаточно заявленими позивачем вимогами є: 1) визнання протиправною бездіяльності Харківської митниці ДФС, яка виразилась у не здійсненні митного оформлення транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN: НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення (випуску), тип кузову: седан, колір: сірий - за митною декларацією №UA807190.2017.317094 від 10.11.2017 року зі звільненням від сплати митних платежів відповідно до пп.б п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу; 2) зобов`язання Харківської митниці ДФС провести митне оформлення транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN: НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення (випуску), тип кузову: седан, колір: сірий - за митною декларацією №UA807190.2017.317094 від 10.11.2017 року зі звільненням від сплати митних платежів відповідно до п.п.б п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

Аргументуючи заявлені вимоги заявник зазначив, що митниця протиправно не здійснила оформлення транспортного засобу на підставі поданої вантажної митної декларації, яка була належно оформлена та надавала право на преференції у митних платежах.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019р. адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що зазначене судове рішення не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості, суд неправильно застосував та розтлумачив норми права, не застосував принципи права, що призвело до ухвалення неправильного рішення. Вказуэ, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2018 року у справі №640/6425/18 залишено без змін Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2018 року, яким скасовано постанову про порушення митних правил №0047/80700/18 від 12.04.2018 року відносно позивача. У зв`язку з набранням законної сили цим рішенням представник позивача звернувся до Харківської митниці ДФС з вимогою провести митне оформлення транспортного засобу (оскільки відпали ті обставини, які були зазначені у картці відмови). У відповідь на це звернення Харківська митниця ДФС повідомила, що позивач має знову подати митну декларацію до митного поста. Але такі твердження митниці є помилковими, оскільки у картці відмови прямо зазначено, що митне оформлення можливе після рішення винесеного в справі про ПМП та/або рішення судових органів на підставі статті 522 МКУ. При цьому норми МКУ не зобов`язують позивача звертатися до митниці з новою митною декларацією. Позивач вважає, що є протиправною бездіяльність відповідача з нездійснення продовження митного оформлення транспортного засобу (після того, як відпала обставина, зазначена у картці відмови). Але суд не позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог і додатково скасувати картку відмови, яка також є протиправною (цей факт установлено в межах розгляду справи №640/6425/18). Вказує, що повторне ж подання митної декларації митним законодавством не передбачено. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року, яким залишено без задоволення адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Постановити нове судове рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Прийняти рішення про вихід за межі позовних вимог та скасувати картку відмови №UA807190.2017.317094 від 10.11.2017 року.

Також від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за власною вільною волею не оскаржив виданої митницею картки відмови №ІМ807190/2018/00004 від 10.01.2018р., чинність якої наразі є перешкодою для продовження процедури митного оформлення транспортного засобу.

Колегія суддів погоджується зданим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 10.11.2017р. заявником через уповноважену особу було подано до Харківської митниці ДФС митну декларацію типу IM-40AA №UA807190/2017/317094 на автомобіль "Volkswagen Passat", VIN: НОМЕР_1 .

В графі 36 вищезазначеної декларації - "преференції", зазначено код пільги зі сплати митних платежів 301301301 - "Застосування податкових пільг при ввезенні на митну територію України товарів громадянами, а саме: транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8711 згідно з УКТ ЗЕД та товари, що класифікуються в товарній позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД в разі переселення громадян на постійне місце проживання в Україну" (а.с.48).

10.01.2018р. владним суб`єктом - митницею в особі компетентного працівника було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807190/2018/00004. (а.с.8).

Отже, факт прийняття митницею рішення за митною декларацією зумовлює відсутність бездіяльності.

Окрім того, 10.01.2018р. головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Харківської митниці ДФС Блудовим А.В. 10.01.2018р. відносно заявника складено протокол про порушення митних правил №0047/80700/18. (а.с.50).

05.04.2018р. владним суб`єктом - митницею було видано постанову по справі №0047/80700/18, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 629.631,60 грн. (а.с.53-55).

Згадана постанова була скасована рішенням Київського районного суду м.Харкова від 21.06.2018 року по справі №640/6425/18 (залишеним у силі постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018р.).

Рішення владного суб`єкта - митниці у формі картки відмови №ІМ807190/2018/00004 від 10.01.2018р. оскаржувалось позивачем у межах справи №820/4974/18.

Так, ухвалою суду від 02.07.2018р. позов заявника було залишено без руху через недоліки в оформленні.

15.08.2018р. судом по даній справі було винесено ухвалу про повернення позову заявникові у зв`язку з неусуненням виявлених недоліків в оформленні.

Після скасування постанови від 05.04.2018р. по справі №0047/80700/18 про накладення штрафу позивачем в особі представника до владного суб`єкта - митниці 24.10.2018 року було подано заяву з приводу продовження митного оформлення зі звільненням від сплати митних платежів автомобілів, зокрема, марки Volkswagen, модель Passat, VIN: НОМЕР_1 , 2004 року випуску (який належить ОСОБА_1 ) та повернення цього автомобілю власнику (а.с.9-10).

Листом від 23.11.2018р. відповідач, Харківська митниця ДФС сповістив заявника про те, що раніше видане рішення у формі картки відмови є діючим і тому для митного оформлення транспортного засобу необхідно подати нову митну декларацію.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 року № 4495-VІ.

Відповідно до ст. 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності, відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом. Частиною 1,2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно з ч.12 ст.264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

За правилами ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом (ч.1 ст.256).

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження (ч.2 ст.256).

Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу (ч.3 ст.256).

05.04.2018р. владним суб`єктом - митницею було видано постанову по справі №0047/80700/18, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 629.631,60 грн. (а.с.53-55).

Згадана постанова була скасована рішенням Київського районного суду м.Харкова від 21.06.2018 року по справі №640/6425/18 (залишеним у силі постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018р.).

Аналіз судових рішень по справі №640/6425/18 свідчить про те, що предметом оскарження у вказаній справі була не картка відмови №UA807190/2018/00004, а постанова Харківської митниці ДФС від 05.04.2018 в справі про ПМП №0047/80700/18 відносно ОСОБА_1 за ст.485 МКУ.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що під час розгляду судами справи №640/6425/18 судами не досліджувались обставини оформлення Харківською митницею ДФС картки відмови №UA807190/2018/00004 та не встановлювався факт відсутності підстав для оформлення Харківською митницею ДФС цієї картки відмови.

Отже, картка відмови №UA807190/2018/00004 з моменту її винесення і станом на час розгляду Харківським окружним адміністративним судом справи №520/11444/18 залишалась чинною і такою, що породжує юридичні наслідки.

Враховуючи вищенаведене, те що картка відмови №UA807190/2018/00004 є чинною у відповідача відсутні підстави для продовження процедури митного оформлення ТЗ позивача за ЕМД №UA807190/2017/317094 від 10.11.2017.

З урахуванням зазначеного, посилання апелянта, що судовими рішеннями у справі № 640/6425/18 встановлено усі обставини, які дають право на митне оформлення ТЗ позивача зі звільненням від сплати митних платежів (обставини, передбачені пп. б п. З ч. 10 ст. 374 МКУ) є помилковими.

Таким чином, судові рішення у справі №640/6425/18 не можуть бути належними та допустимими доказами протиправності картки відмови №UA807190/2018/00004, та жодним чином не свідчать про наявність бездіяльності Харківської митниці ДФС.

Щодо вимоги апеляційної скарги щодо прийняття рішення про вихід за межі позовних вимог та скасувати картку відмови №UA807190.2017.317094 від 10.11.2017 року, колегія суддів зазначаєнаступне.

18.01.2019р. позивачем було подано до суду заяву про зміну предмету позову, в якій позивач просив про 1) визнання протиправною бездіяльності Харківської митниці ДФС, яка виразилась у не здійсненні митного оформлення транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, VIN: НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення (випуску), тип кузову: седан, колір: сірий - за митною декларацією №UA807190.2017.317094 від 10.11.2017 року зі звільненням від сплати митних платежів відповідно до пп.б п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України.

Тобто позивач змінив позовні вимоги, виключивши з позовної заяви вимогу про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA807190/2018/00004 від 11.01.2018 року.

Відповідно до частини першої статті 47 КАС України позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто, в даному випадку позивач скористався своїм диспозитивним правом на зменшення розміру позовних вимог, визначеним частиною першої статті 47 КАС України.

При цьому, вказана заява була прийнята судом першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Крім того, відповідно до принципу диспозитивності сторони вільно розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими правами є насамперед: право на звернення до суду за захистом; право змінити свої вимоги або відмовитися від них; право визнати вимоги іншої сторони або не визнавати їх; право за взаємною згодою припинити спір (примиритися).

Виходячи із заявлених вимог суд встановлює предмет доказування, коло засобів доказування. При цьому обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

ОСОБА_1 , реалізуючи надане йому частиною першої статті 47 КАС України право, зменшив об`єм своїх первинних заявлених позовних вимог, що виключає можливість суду з метою захисту порушеного права вийти за їх межі для повного захисту прав позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 28.03.2018 р. у справі № 820/10622/15.

Враховуючи вищенаведене у суду апеляційної інстанції, як і у суду першої інстанції, відсутні підстави для прийняття рішення про вихід за межі позовних вимог відповідно до вимог, ст. 9 КАС України, та скасувати картку відмови №UA807190.2017.317094 від 10.11.2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2019 року по справі № 520/11444/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року