Справа № 320/6305/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Справа № 320/6305/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Пилипенко О.Є., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників апелянта Божинського В.В. , Мостіпана Д.Ю. ,

представника третьої особи Двірника І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визнання

статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації

людей і майна із зони відчуження у 1986 році

Департаменту соціального захисту населення

Київської обласної державної адміністрації,

треті особи на стороні відповідача,

які не заявляють самостійні вимоги

на предмет спору: Управління соціального захисту населення

Миронівської районної державної адміністрації Київської області,

Білоцерківське об`єднане управління

Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Комісії по вирішенню спірних питань щодо визнання статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження у 1986 році Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Управління соціального захисту населення Миронівської районної державної адміністрації Київської області, Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо визнання посвідчення позивача категорії 4 серії НОМЕР_4 від 20.06.2008 таким, що видано безпідставно, та щодо його вилучення;

- скасування рішення, оформленого протоколом від 26.07.2018 р., про визнання посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_4 від 20.06.2008 таким, що видано безпідставно.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року позов було задоволено в повному обсязі.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконано всі умови, необхідні для встановлення йому статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особі, що з 26.04.1986 р. постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю і станом на 01.01.1993 р. прожила у цій зоні не менше чотирьох років.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Київська обласна державна адміністрація подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що Комісія (відповідач у справі) є постійно діючим колегіальним органом ОДА і що спірне рішення нею прийнято на підставі перевірки та аналізу поданих позивачем документів.

При цьому, апелянт наполягає на тому, що наявні у позивача документи суперечать один одному, що підстави для визнання факту його проживання або роботи у відповідній зоні понад 4 роки відсутні, стверджуючи про фальсифікацію документів для надання позивачу спірного посвідчення у 1993 році та встановлення йому відповідного статусу.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як вбачається з довідки Яхнівської сільської ради від 17.04.2008 р. № 186, ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У довідці Владиславської сільської ради від 28.05.2008 р. № 489 визначено, що в період з 26.04.1986 р. по 16.10.1992 р. ОСОБА_1 проживав в селі Владиславка Миронівського району Київської області.

У дублікаті довідки Миронівської РДА від 14.05.2018 р. № 1542 зазначено, що ОСОБА_1 у період з 26.04.1986 р. по 16.10.1992 р. проживав у с. Владиславка Миронівського району Київської області.

У листі Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області від 25.05.2018 р. № 02-31/373 зазначено, що в період з 26.04.1986 по 01.01.1993 ОСОБА_1 , відповідно до записів по господарських книг за 1986-1990 роки, проживав та був зареєстрований в с. Яхни.

У довідці Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області від 02.07.2018 №02-42/478 вказано, що ОСОБА_1 на території Владиславської сільської ради зареєстрований не був та не проживав.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 міститься запис про те, що в період з 23.10.1986 по 15.10.1992 він обіймав посаду голови виконавчого комітету Яхнівської сільської ради.

Село Владиславка Миронівського району Київської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Село Яхни Миронівського району Київської області не віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

23.10.1993 р. Київською обласною державною адміністрацією позивачу було видано посвідчення особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_6 .

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 26.04.2007 р. у справі №2а-28/2007 рік змінено прізвище позивача з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

20.06.2008 р. КОДА позивачу видано дублікат посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1

Статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 позивачу встановлено на підставі довідки Миронівської РДА за № 1542, дублікат якої міститься у матеріалах справи та довідки Владиславської сільської ради від 28.05.2008 р. № 489, відповідно до яких ОСОБА_1 у період з 26.04.1986 р. по 16.10.1992 р. проживав в селі Владиславка Миронівського району Київської області.

14.09.2011 р. позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як особі, потерпілій від Чорнобильської катастрофи.

До заяви про призначення пенсії позивачем було додано дублікат посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_4 та довідку Миронівської міської ради від 18.05.2011 №1414, відповідно до якої ОСОБА_1 у період з 23.10.1986 по 29.02.1998 працював на території міста Миронівка Київської області, яке відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.

На підставі вказаних документів у вересні 2011 року позивачеві призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку.

За результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Білоцерківського ОУПФУ Київської області Північним офісом Держаудитслужби були виявлені обставини, що свідчать про необґрунтовану видачу позивачу посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_4 .

Матеріали, що свідчать про необґрунтовану видачу посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_4 , Держаудитслужбою були передані на розгляд Комісії по вирішенню спірних питань щодо визнання статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження у 1986 році Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Розглянувши зазначені матеріали, а також документи, що містились в особовій справі ОСОБА_1 та слугували підставою для встановлення йому статусу особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 4, відповідач дійшов висновку, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 видано безпідставно.

Рішенням Білоцерківського ОУПФУ Київської області від 10.09.2018 №21 на підставі рішення відповідача з позивача вирішено утримати 109982,68 грн. пенсійних виплат, одержаних за період з 14.09.2011 по 30.06.2018.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII), Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. № 51 (далі - Порядок № 51).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону № 796-XII передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Згідно зі ст. 11 Закону № 796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону № 796-XII визначення осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-XII особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, відносяться до четвертої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 15 Закону № 796-XII передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Пунктами 6, 10 Порядку № 51 передбачено, що особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В .

Особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, є у розумінні Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» постраждалими від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

При цьому, підставою для встановлення особі статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 є довідка місцевої РДА за місцем її проживання, яка містить відомості про період проживання, роботи або навчання особи на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами справи, зокрема довідками Владиславської сільської ради від 28.05.2008 р. № 489 та Миронівської РДА від 14.05.2018 р. № 1542, підтверджується факт проживання позивача в с. Владиславка Миронівського району Київської області, яке віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, підтверджується факт проживання позивача в цій зоні понад 4 роки (у період з 26.04.1986 р. по 16.10.1992 р.).

Разом з тим, апеляційний суд враховує, що домоволодіння в с. Яхни, де за твердженням апелянта та відповідача у справі проживав позивач, на момент переходу до позивача речових прав на нього (15.08.1984 р.) було непридатним для проживання, а сама лише реєстрація позивача у вказаному домоволодінні за даними господарських книг не може слугувати підставою, що спростовує засвідчений у довідках від 28.05.2008 р. № 489 та від 14.05.2018 р. № 1542 факт проживання позивача в період з 26.04.1986 р. по 16.10.1992 р. у с. Владиславка Миронівського району Київської області.

Крім того, факт проживання позивача в період з 26.04.1986 р. по 16.10.1992 р. саме в с. Владиславка Миронівського району Київської області також підтверджується показаннями свідків свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які були попереджені судом першої інстанції про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень та допитані судом.

Також слід відзначити, що питання обґрунтованості видачі позивачу посвідчення категорії 4 досліджувалось відповідною Комісією при Київській обласній державній адміністрації двічі: уперше в 1993 році під час видачі посвідчення серії НОМЕР_6 , вдруге - у 2008 році під час видачі дублікату посвідчення серії НОМЕР_4 , і в обох випадках у Комісії були відсутні будь-які зауваження щодо змісту поданих позивачем документів.

Разом з тим, апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Доводи апелянта про те, що наявні у позивача документи суперечать один одному, що підстави для визнання факту його проживання або роботи у відповідній зоні понад 4 роки відсутні, що такі документи фальсифіковані, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на вищезазначене.

Крім того, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження апелянтом не було надано жодних доказів, які б підтверджували визнання недійними довідок Владиславської сільської ради від 28.05.2008 р. № 489 та Миронівської РДА від 14.05.2018 р. № 1542.

Посилання апелянта на те, що Комісія (відповідач у справі) є постійно діючим колегіальним органом ОДА і що спірне рішення нею прийнято на підставі перевірки та аналізу поданих позивачем документів також не спростовують наявності у позивача відповідного права, яке підтверджується доказами, зібраними в ході судового розгляду цієї справи.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Київської обласної державної адміністрації підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, а тому понесені сторонами у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 вересня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: