Справа № 500/2362/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6371/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року, ухвалене суддею Подлісною І.М. у м. Тернополі о 11 год. 27 хв. у справі № 500/2362/18 за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» до Головного управління ДФС у Тернопільській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 10.08.2018 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Головне управління ДФС у Тернопільській області провело камеральну перевірку з питань порушення приватним акціонерним товариством «Галіція Дистилері» терміну сплати узгодженого грошового зобов`язання з акцизного податку.

За результатами перевірки відповідач склав акт № 1892/19-00-40-00/31274359 від 01.08.2018 року, на підставі якого виніс податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 10.08.2018 року, яким до позивача застосував штрафні (фінансові) санкції за порушення терміну сплати узгодженого грошового зобов`язання з акцизного податку в сумі 1 540 221,61 грн.

Позивач вважає, що контролюючий орган неправильно визначив дати та суми сплати акцизного податку, що вплинуло на правильність визначення нарахованого позивачу штрафу. Крім того, відповідач безпідставно нарахував штраф на безнадійний податковий борг, який підлягав списанню податковим органом відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили. Суми акцизного податку, сплачені позивачем, не відповідають тим сумам, що зазначені в акті перевірки, що також вплинуло на правильність розрахунку штрафу. Відповідач неправильно визначив суми та граничні строки сплати грошових зобов`язань з акцизного податку з врахуванням рішення про розстрочення (відстрочення) податкового боргу.

З цих підстав позивач вважає, що відповідач протиправно застосував штрафні (фінансові) санкції за порушення терміну сплати узгодженого грошового зобов`язання з акцизного податку. Захист порушеного права, на думку позивача, можливий шляхом скасування податкового повідомлення-рішення № від 10.08.2018 року як протиправного.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 10.08.2018 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області на користь приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» судовий збір в сумі 23 103,32 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, Головне управління ДФС у Тернопільській області, подавши апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову. Таку позицію відповідач пояснює тим, що в ході проведення камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку, податковий орган встановив порушення позивачем граничних термінів сплати податкових зобов`язань з акцизного податку всього на суму 7 701 108,05 грн. що зафіксував в акті перевірки від 01.08.2018 року № 1892/19-00-40-00/31274359.

У зв`язку з цим, податковий орган застосував до ПАТ «Галіція Дистилері» штрафні санкції за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань по акцизному податку у розмірі 1 540 221,61 грн. Відповідач звернув увагу, що штраф нарахований на суми узгодженого та своєчасно несплаченого позивачем акцизного податку. З цього приводу додатково зазначає, що у акті камеральної перевірки, контролюючий орган навів таблицю із детальним описом підстав застосування кожної суми штрафної санкції, зокрема, навів граничний термін сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, дату фактичної сплати таких зобов`язань, кількість днів затримки такої сплати.

Крім того, відповідач зазначив, що безнадійний податковий борг не був списаний позивачу у зв`язку з його переведенням на податковий облік до іншого податкового органу.

З цих підстав, відповідач вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу за порушення терміну сплати узгодженого грошового зобов`язання з акцизного податку прийняте відповідачем в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень, що визначені чинним законодавством України.

Свою позицію у справі третя особа, Офіс великих платників податків ДФС, не висловила.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 01.08.2018 року Головне управлінням ДФС у Тернопільській області провело камеральну перевірку з питань порушення ПАТ «Галіція Дистилері» терміну сплати узгодженого грошового зобов`язання з акцизного податку, за результатами якої склало акт № 1892/19-00-40-00/31274359.

В акті перевірки відповідач встановив порушення позивачем встановлених термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з акцизного податку за період з 30.09.2016 року по 30.07.2018 року.

На підставі акта перевірки, 10.08.2018 року відповідач виніс податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № , на підставі якого визначив штраф у сумі 1 540 221,61 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган протиправно здійснив зарахування платежів з акцизного податку по поточних зобов`язаннях на погашення податкового боргу, який виник раніше та визнаний судом безнадійним. На підставі цих міркувань, суд першої інстанції зробив висновок, що відповідач безпідставно застосував до позивач штраф за порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання з акцизного податку.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Згідно зі статтями 36, 37, 38 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пунктів 54.1 та 54.5 статті 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 57.1 та пунктів 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також: пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошовим зобов`язанням, у свою чергу, є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового та іншого законодавства.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 87.9 статті 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В акті перевірки зазначено, що податковий борг ПАТ «Галіція Дистилері» утворився на підставі самостійно задекларованих податкових зобов`язань з акцизного податку, згідно з податковими деклараціями: № від 16.09.2016 року на суму 1 629 939,15 грн.; від 19.10.2016 року на суму 2 420 722,00 грн.; № від 18.11.2016 року на суму 2 807 959,00 грн., № від 15.12.2016 року на суму 565 130,30 грн., податкового повідомлення-рішення № 304020 від 05.06.2015 року на суму 277 357, 60 грн.

Акцизний податок сплачений на підставі платіжних доручень за квітень-липень 2018 року про сплату акцизного податку за березень-червень 2018 року, відповідач спрямував на погашення задекларованого акцизного податку за вересень-грудень 2016 року.

Апеляційний суд на підставі дослідження інтегрованої картки платника податків встановив, що податковий орган в період з 2015 року по 2017 рік, суми акцизного податку, які сплатив позивач по поточних платежах, спрямував їх в порядку черговості на погашення податкового боргу, який виник у минулих періодах.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2016 року по справі № 826/1484/16 визнано протиправною відмову Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників податку у списанні безнадійного податкового боргу в розмірі 3 840 500,27 грн., що утворився станом на 31.12.2014 року та зобов`язано Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників списати безнадійний податковий борг в розмірі 3 840 500.27 грн., що утворився станом на 31.12.2014 року.

Ця постанова суду залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2017 року та постановою Верховного Суду від 30.10.2018 року.

На адвокатський запит представника ПАТ «Галіція Дистилері», податковий орган повідомив, що інформація про списання безнадійного податкового боргу в розмірі 3 840 500,27 грн. по платежу «Виноробна продукція», в інтегрованій картці платника податків станом на 22.01.2018 року не відображена.

З матеріалів справи видно, що вплив на порушення строків сплати узгоджених податкових зобов`язань з акцизного податку мав безнадійний податковий борг, який виник станом на 31.12.2014 року і станом на 22.01.2018 року не списаний. Такий зв`язок пояснюється тим, що кожного разу при сплаті позивачем поточних платежів по акцизному податку, відповідач спрямовував їх на погашення заборгованості по цих платежах за минулий період. Тому у позивача постійно існували прострочення сплати податкового зобов`язання з акцизного податку.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що платник податків, щодо податкового боргу якого ухвалене рішення про визнання податкового боргу безнадійним та його списання, на підставі положень статті 101 ПК України має право на легітимне очікування стосовно звільнення від податкового обов`язку щодо сплати безнадійного податкового боргу. Легітимні очікування безпосередньо пов`язані із нормою частини 2 ст. 19 Конституції України про те, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідне рішення щодо списання безнадійного податкового боргу також зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після відповідного рішення про зобов`язання податкового органу списати безнадійний борг у нього не виникають додаткові зобов`язання, пов`язані з таким боргом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд встановив, що відповідач порушив правила зарахування платежів з податкових зобов`язань зі сплати акцизного податку, внаслідок чого зробив невірний висновок про порушення термінів сплати податкового зобов`язання з акцизного податку за період вересень-грудень 2016 року.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, з урахуванням доказів, які подані сторонами та містяться в матеріалах справи, зробив вірний висновок щодо необхідності скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення як протиправного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року в справі № 500/2362/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року