Справа № 826/10855/17
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/10855/17

адміністративне провадження №К/9901/21600/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Гусака М.Б., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №826/10855/17 за позовом ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2019 до Верховного Суду надійшли матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків ДФС (далі - ДФС).

У касаційній скарзі ДФС було заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване тим, що вперше касаційну скаргу подано в строк - 17.05.2019, проте ухвалою Верховного Суду від 18.06.2019 зазначену касаційну скаргу повернуто. Скаржник вважає, що оскільки ця касаційна скарга подана повторно у розумні строки, строк на касаційне оскарження у цій справі ним пропущено з поважних причин. Водночас, податковим органом було сплачено судовий збір, отже наявні правові підстави для поновлення пропущеного строку.

Ухвалою Верховного Суду від 07.08.2019 такі причини пропуску строку визнано неповажними та запропоновано скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати заяву про поновлення пропущеного строку з зазначенням інших (поважних) причин пропуску строку на касаційне оскарження.

На виконання вимог цієї ухвали, ДФС 21.08.2019 подано заяву, в якій відповідач просить поновити строк на касаційне оскарження. Заява обґрунтована тим, що на момент первинного подання касаційної скарги відповідач був позбавлений можливості сплатити судовий збір з огляду на високі ставки судового збору та у зв`язку зупиненням операцій з державними коштами. Натомість, відповідач робив усе можливе для того, щоб вийти зі свого скрутного матеріального стану, і постійно звертався до вищестоящого органу щодо недостатності фінансування для сплати судового збору. При цьому, ці обставини є об`єктивними та не залежать від волі ДФС. Водночас, податковим органом було сплачено судовий збір, отже наявні правові підстави для поновлення пропущеного строку. Просить суд врахувати, що ДФС подає цю скаргу для подальшого відстоювання позиції контролюючого органу, отже строк на касаційне оскарження поновлюється, якщо касаційна скарга подана в межах річного терміну. Звертає увагу суду на правові позиції Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, щодо застосування норм права до спірних правовідносин та просить їх врахувати в цій справі.

Отже, фактично, зазначені скаржником підстави для поновлення строку є аналогічними тим, які вже Судом були оцінені та визнані неповажними ухвалою про залишення касаційної скарги без руху.

Суд повторно акцентує увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами, а сама по собі сплата судового збору суб`єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб`єктом дій, спрямованих на забезпечення оскарження судового рішення. У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Причиною пропуску строку на касаційне оскарження стало повернення Верховним Судом касаційної скарги ДФС у зв`язку із несплатою судового збору за її подання. При цьому колегією суддів встановлено, що ухвалу Верховного Суду від 18.06.2019 про повернення вперше поданої касаційної скарги у цій справі скаржником отримано 21.06.2019, проте повторно цю касаційну скаргу подано до суду лише 31.07.2019, тобто більше ніж через місяць після повернення первісної касаційної скарги, що на думку колегії суддів свідчить про необґрунтоване зволікання з боку скаржника щодо наступного звернення до касаційного суду з цією касаційною скаргою у найкоротший термін.

Поряд слід відзначити, що неможливість сплати судового збору не є перешкодою для повторного подання до суду касаційної скарги у найкоротший термін після її попереднього повернення, оскільки скаржник не позбавлений права подавати касаційну скаргу до суду без документу про сплату судового збору, заявляти клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року «Надточій проти України» принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, який діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Враховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, яка не залежить від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

При цьому, доводи ДФС, що КАС України передбачає право скаржника звернутися зі скаргою протягом одного року, якщо тридцятиденний строк пропущений з поважної причини є безпідставними та свідчать про самостійне (довільне) тлумачення ним норм процесуального права, якими визначено присічний строк на касаційне оскарження судових рішень суб`єктами владних повноважень незалежно від поважності причин пропуску строку.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.

На підставі вищенаведеного та керуючись частиною третьою статті 3, пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Офісу великих платників податків ДФС про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені у ньому причини пропуску строку неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу великих платників податків ДФС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №826/10855/17

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

М.Б. Гусак

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду