Справа № 825/545/16
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/545/16 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Земляної Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання вимоги нечинною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання нечинною вимогу про сплату боргу № 408-17 від 25.01.2016 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), працює на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 01.01.2011 року.

17 травня 2013 року Ніжинською ОДПІ прийнято податкову вимогу № 1570 про сплату боргу в розмірі 10116,75 грн. (недоїмка зі сплати єдиного внеску 9776,75 грн. та штраф - 340,00 грн.), в зв`язку з чим Відділом Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження з примусового стягнення вищевказаної суми.

В межах виконавчого провадження вказаний борг позивачем був сплачений в повному обсязі.

Станом на 01.10.2013 Ніжинським ОУПФУ було передано до Ніжинської ОДПІ заборгованість по єдиному соціальному внеску ФОП ОСОБА_1 в сумі 7488,93 грн. у тому числі по вимозі від 17.05.2013 № Ф-1570 у сумі 6430,75 грн., яка стягувалась у примусовому порядку.

Як вбачається з листа Ніжинської ОДПІ від 12.05.2016 року № 3512/09/25/13-07-042, адресованого Ніжинському ОУПФУ податковий орган надає інформацію по сплаті суми боргу єдиного соціального внеску позивачем (ЄДРПОУ 2), переданого Ніжинським ОУПФУ до Ніжинської ОДПІ згідно акту передачі боргу станом на 01.10.2013 року. Сума боргу складає 6998,02 грн. В 2013 році сплата боргу відсутня. 05.02.2014 року погашено боргу по висновку на перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший в сумі 7057,68 грн., що надійшли за КБК 71040000 на рахунок Ніжинського району: 21.01.2014 в сумі 2772,74 грн. п/д № 392, 23.10.2013 в сумі 1194,03 грн., п/д № 106886, 22.11.2013 в сумі 1090,91 грн., п/д № 1351556, 05.12.2013 в сумі 2000,00 грн., п/д № 1400796.

Розрахунок сплати єдиного соціального внеску позивача за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 складає: січень-березень 2011 року по 326,53 грн. за кожний місяць; квітень-вересень 2011 року по 333,12 грн. за кожний місяць; жовтень-листопад 2011 року по 341,80 грн. за кожний місяць; грудень 2011 року - 348,39 грн.; січень-березень 2012 року по 372,33 грн. за кожний місяць; квітень-червень 2012 року по 379,62 грн. за кожний місяць; липень-вересень 2012 року по 382,39 грн. за кожний місяць; жовтень-листопад 2012 року по 387,95 грн.; грудень 2012 року - 393,50 грн.; січень-листопад 2013 року по 398,01 грн. за кожний місяць та грудень 2013 року - 422,65 грн. Звідси мінімальна сума платежів по єдиному соціальному внеску для позивача складає: за період з 01.01.2011 по 31.03.2013 - 9776,75 грн.; за другий квартал 2013 року - 1194,03 грн.; за третій квартал 2013 року - 1194,03 грн.; за четвертий квартал 2013 року - 1218,67 грн., всього за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 позивач мав сплатити єдиний соціальний внесок в розмірі не менше 13383,48 грн.

Згідно виконавчого провадження ВП 38978103 від 22.07.2013 позивачем погашено борг перед пенсійним органом за період з 01.01.2011 по 31.03.2013 в розмірі 10116,75 грн.

Єдиний соціальний внесок позивачем сплачено, а саме: за другий квартал 2013 року згідно квитанції № 243/262 від 16.08.2013 в сумі 796,02 грн. та згідно квитанції № 101/107 від 28.08.2013 в сумі 400,00 грн., а всього на суму 1196,02 грн.; за третій квартал 2013 року згідно квитанції № 359 від 23.10.2013 в сумі 1194,03 грн. та за четвертий квартал 2013 року згідно квитанції від 04.02.2014 в сумі 1218,65 грн., як наслідок на рахунок позивача мало бути зараховано 13385,45 грн.

Відповідачем акту передачі адміністрування єдиного внеску не надано, заборгованість підтверджують лише даними витягу з облікової картки позивача.

Враховуючи вищезазначене, 20.11.2015 Ніжинською ОДПІ було прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-408 на суму 687,38 грн.

25.01.2016 Ніжинською ОДПІ, у зв`язку з тим, що відповідно до даних податкового органу на особовому рахунку позивача станом на 31.12.2015 року обліковувалась заборгованість із сплати єдиного соціального внеску, було прийнято вимогу по сплату боргу (недоїмки) № Ф-408-17 на суму 687,38 грн.

Вважаючи вказану вимогу протиправною позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями (далі - Закон).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Фізичних осіб-підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону, визначено платниками єдиного внеску.

Обов`язки платників єдиного внеску регламентовано частиною другою статті 6 Закону, згідно з приписами якої платник єдиного внеску, зокрема зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, та членів сімей таких осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Заходи впливу та стягнення визначені статтею 25 Закону, а відповідальність за порушення вимог цього Закону передбачена статтею 26.

11.08.2013 набрав чинності Закон України від 04.07.2013 № 406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», яким урегульовано питання щодо передачі функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України Міністерству доходів і зборів України.

Пунктом 5 Прикінцевих положень зазначеного Закону встановлено, що суми єдиного внеску, які надійшли на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду України, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах для зарахування таких сум, підлягають перерахуванню на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах.

Таким чином, облік страхувальників, забезпечення збору та обліку страхових коштів, контроль за повнотою та своєчасністю їх сплати, ведення Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, у тому числі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб до набрання чинності Закону України від 04.07.2013 № 406-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» здійснювали органи пенсійного фонду, а після набрання чинності цього Закону, функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування здійснюють органи доходів і зборів, в межах компетенції, визначеної законом.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Отже, відповідач мав право нарахувати пеню, прийнявши вимогу про його сплату, на підставі: акту перевірки; звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів; бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до Закону нараховується внесок.

Відповідачем на підтвердження факту наявності заборгованості у позивача надано лише витяг з облікової картки останнього.

Крім того, як було встановлено судом першої інстанції, будь-яких перевірок, звірок між податковим та пенсійним органами не проводилось.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ст. 242 КАС України - рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Земляна Г.В.