Справа № 520/4403/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 р.Справа № 520/4403/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.06.19 року по справі № 520/4403/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю імені газети "Ізвєстія"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю імені газети «Ізвєстія», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 17.04.2019 р. №2.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що на його думку, контролюючий орган неправильно розрахував суму єдиного податку за рахунок послідовного множення базової величини нормативної грошової оцінки землі на коефіцієнти 1,756 та 1,124.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 року позов - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області №2 від 17.04.2019р.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі відповідач зазначав, що TOB імені газети «Ізвестія» має у користуванні земельні ділянки на території Самійлівеької сільської ради. Згідно податкових декларації платника єдиного податку четвертої групи підприємство мало у користуванні земельні ділянки: 2018р. - площею 3208,5836 га. в т.ч.: рілля - 3153,8035 га., пасовища - 31,5922 га., землі водного фонду - 23,1879 га.

Об`єктом оподаткування для платників єдиного податку 4 групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебувають у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Підставою для нарахування єдиного податку є дані державного земельного кадастру та/або дані державного реєстру прав на нерухоме майно (передбачено п.292.13, ст. 292 Податкового Кодексу України.

Починаючи з 2017 не передбачено обмеження нижньої межі величини нормативної грошової оцінки земель у випадках, якщо індекс споживчих цін менше 100%. Водночас передбачено обмеження максимального рівня коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель у випадках перевищення 115-відсоткового рівня величини індексу споживчих цін, оприлюдненого органами статистики (п.289.2 ст.289 ПКУ)

Коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (п. 289.2 ст.289 ПКУ).

За інформацією Державної служби статистики України індекс споживчих цін за 2016 рік становить 112,4%.

Разом з тим, пунктом 5 підрозділу 8 Розділу XX «Перехідні положення» Кодексу передбачено особливості індексації нормативної грошової оцінки земель з метою нарахування єдиного податку, зокрема, встановлено, що індекс споживчих цін за 2015 рік, що використовується для визначення величини коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/ або земель водного фонду для цілей оподаткування єдиним податком 4 групи, застосовується із значенням 100%.

Враховуючи, що Кодексом не встановлено інших особливостей визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки землі з метою оподаткування єдиним податком для платників 4 групи, при нарахуванні такими платниками єдиного податку з 01.01.2017 р. коефіцієнт нормативної грошової оцінки землі доцільно визначати з урахуванням таких значень індексів споживчих цін: за 2015 рік - 100%; за 2016 рік - 112,4%.

Платник податку ТОВ імені газети «Ізвестія» за 2015-2018 роки при розрахунку суми єдиного податку для платників 4 групи сплати до бюджету зазначив нормативно грошову оцінку одиниці площі земельної ділянки в категорії земель «рілля», яка на думку відповідача не відповідає даним державного земельного кадастру - 14723,35 грн.

На запит Лозівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області від 09.04.2015 №6671/10/20-27-15-02-15 була отримана інформація від Держземагенства України ГУ Держземагенства у Харківській області відділу Дерземагентства у Близнюківському районі Харківської області (лист №01-26/17 від 17.04.2015 р. (вх.№3663/10 від 21.04.2015) по власнику земельної ділянки ВАТ імені газети Івестія по Самійлівській сільській раді, базова вартість ріллі станом на 01.06.1995 р. 1га./3683,6 грн., вартість 1га. ріллі з урахуванням коефіцієнтів індексації складає 25854,20 грн.

Отже, на думку відповідача, вартість 1га ріллі з урахуванням коефіцієнтів індексації по Самійлівській сільській раді за даними перевірки складає за 2018 рік - 29060,12 грн., та виходячи із загальної площі ріллі у розмірі 2018 р. - 3153,8035 га., сума заниженого податкового зобов`язання за даними перевірки складає 343636,67 грн.

Позивач до суду подав відзив на апеляційну скаргу, Єдиний порядок індексації нормативної грошової оцінки земель в цілях застосування податкового законодавства визначено ст.289 ПК України.

Згідно з п.289.2 ст.289 ПК України центральний опган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Проте, вказаний пункт 292-1.3 було виключено на підставі Закону України № 1791-VІІІ від 20.12.2016р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», який набрав чинності 01.01.2017р. - відтак, починаючи з цього часу і дотепер жодна норма глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності», якою врегульоване справляння єдиного податку 4 групи, розділу XIV «Спеціальні податкові режими» ПК України не містить положень, які б вимагали при обчисленні податку використовувати інформацію, надану Держгеокадастром.

Коефіцієнт 1,756 - це коефіцієнт змін у рентному доході, який створюється при виробництві

зернових культур, що прямо передбачено Постановою КМУ № 1185 від 31.10.2011р. Тому, на думку позивача посилання відповідача на ст.289 ПК України як на нормативну підставу для застосування коефіцієнту 1,756 є безпідставним, оскільки ст.289 ПК України містить порядок, відповідно до якого до нормативної грошової оцінки враховується коефіцієнт індексації, визначений Держгеокадастром за попередній рік - жодних згадувань про будь-які інші коефіцієнти для врахування до нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, у тому числі коефіцієнту 1,756, Податковий кодекс України ніколи не передбачав, як і не передбачає дотепер.

Методика нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка раніше передбачала застосування коефіцієнту 1,756, підлягала використанню виключно суб`єктом оціночної діяльності - розробником технічної документації при проведенні такої оцінки та складенні технічної документації; колишня Методика зі згаданим у ній коефіцієнтом не призначена для самостійного використання платниками податків, контролюючими органами або органами Держгеокадастру.

Постановою КМУ № 831 від 16.11.2016р., яка набрала чинності з 01.03.2017р., затверджено нову Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (надалі - Методика), яка у новій та чинній до теперішнього часу редакції не передбачає застосування коефіцієнту 1,756 до нормативної грошової оцінки землі.

При цьому згідно з визначенням, наведеним у ст.1 Закону України «Про оцінку земель», датою оцінки земельної ділянки визнається дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка земельної ділянки та визначається її вартість. Для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації.

Відповідно до ст.ст.20, 23 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами.

Отже, згадані Методики (і колишня, і теперішня) містять правила (порядок), за якими обчислюється нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення розробниками технічної документації, які відповідно до ст.ст.7,18 Закону України «Про оцінку земель» мають право на здійснення діяльності у сфері землеустрою, - вміщені у Методиках правила (в тому числі, у колишній Методиці щодо врахування коефіцієнту 1,756) підлягають застосуванню саме розробниками технічної документації та не ї призначені для самостійного використання платниками податків, контролюючими органами або органами Т Держгеокадастру.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що заявник є сільськогосподарським товаровиробником - платником єдиного податку 4 групи, який протягом 3-4 кварталу 2018 р. використовував у межах договорів оренди: 3.153,8035 га ріллі, 31,5922 га пасовищ, 23,1879 га землі водного фонду, розташованих на території Самійлівської сільської ради Близнюківського району Харківської області поза межами населених пунктів.

У процедурі самостійного декларування грошового зобов`язання з податку (збору) заявник подав до контролюючого органу уточнюючі документи обов`язкової податкової звітності з єдиного податку платника 4 групи за 2018 р., де відобразив розрахунки із використанням нормативної грошової оцінки 1 га ріллі 14.723,35 грн., 1 га пасовищ 3.693,23 грн., 1 га землі водного фонду 15.427,22 грн.

Учасниками справи визнається обставина проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 01.06.1995 р. у розмірі 3.683,60 грн. за 1 га.

Згідно з додатком №1 до Наказу Міністерства аграрної політики і продовольства України від 23.05.2017р. №266 «Про затвердження Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення» із змінами і доповненнями згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18.12.2018 р. №605 нормативна грошова оцінка одиниці площі ріллі по Харківській області складає - 32.237,00 грн.

Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18.12.2018 р. №605 набув чинності з 01.01.2019 р.

З 21.02.2019 р. по 14.03.2019 р. контролюючий органом ГУ ДФС у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з питання дотримання податкового законодавства у період 01.09.2015 р. - 31.12.2018 р., валютного законодавства у період 01.09.2015 р. - 31.12.2018 р., законодавства про справляння єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.09.2015 р.-31.12.2018 р.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 21.03.2019 р. №893/20-40-14-02-08/31834521 (далі за текстом - Акт).

У тексті Акту контролюючим органом відображені судження про вчинення особою податкового правопорушення, а саме (у контексті предмету спору): ст. 289, п. 2921.2 ст. 2921, п. 2921.3 ст. 2921 Податкового кодексу України за рахунок обчислення єдиного податку без використання до показника нормативної грошової оцінки земельних ділянок 1995 року коефіцієнту 1,756 та коефіцієнту 1,124.

За обрахунками контролюючого органу нормативна грошова оцінка 1 га ріллі дорівнює 29.060,12 грн.., 1 га пасовищ дорівнює 4.151,19 грн.., 1 га землі водного фонду дорівнює 17.340,20 грн.

17.04.2019 р. з посиланням на Акт контролюючим органом було видано податкове повідомленнярішення №2 про збільшення грошового зобов`язання з єдиного податку у загальному розмірі 516.913,47 грн. (основний платіж 344.608,98 грн., штраф 172.304,49 грн.)

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 р. №2 суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно з п. 2921.1 ст. 2921 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п. 2921.2 ст. 2921 Податкового кодексу України базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом (абз. 1 п. 2921.2 ст. 2921); базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ) є нормативна грошова оцінка ріллі в Автономній Республіці Крим або в області, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом (абз. 2 п. 2921.2 ст. 2921).

Регламентуванню правовідносин із нормативної грошової оцінки земельних ділянок присвячені положення ст. 289 Податкового кодексу України.

При цьому, додатковому, тобто субсидіарному застосуванню підлягають приписи Закону України «Про оцінку земель» та приписи Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (затверджено постановою КМУ від 23.03.1995 р. №213; далі за текстом Методика №213), приписи постанови КМУ від 31.10.2011 р. №1185, приписи Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (затверджено постановою КМУ від 16.11.2016 р. №831; далі за текстом Методика №831), приписи Порядку ведення Державного земельного кадастру (затверджено постановою КМУ від 17.10.2012 р. №1051; далі за текстом Порядок №1051), приписами Порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (затверджено постановою КМУ від 07.02.2018 р. №105; далі за текстом Порядок №105).

Пунктом 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України прямо передбачено, що величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, розраховує саме центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Цей же суб`єкт владних повноважень у силу п. 289.1 ст. 289 та п. 289.3 ст. 289 Податкового кодексу України здійснює як управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок, так і не пізніше 15 січня поточного року забезпечує інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

При цьому, зі змісту п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України чітко і безумовно слідує, що показник індексу споживчих цін використовується як арифметичний елемент розрахункових дій у цілях обрахунку показника коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель.

Отже, показник індексу споживчих цін та показник коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель є різними розрахунковими величинами, обчислюються різними суб`єктами владних повноважень, а відтак, за будь-яких умов не можуть бути ототожненні між собою.

У разі якщо індекс споживчих, цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою КМУ № 15 від 14.01.2015р., Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин.

Виходячи з викладеного, за змістом п.289.2 ст.289 ПК України Держгеокадастр визначено єдиним уповноваженим органом, який щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінкй земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь.

Відтак, повноваження визначати за формулою, встановленою ПК України, та оприлюднювати (з метою використання як ДФС України, так і землекористувачами) коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель належать Держгеокадастру. Індекс споживчих цін, який щороку визначається та оприлюднюється Державною службою статистики України, слугує лише для розрахунку величини коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель - сам же коефіцієнт індексації НГО обчислюється виключно Держгеокадастром, і не може розраховуватися контролюючим органом чи платником податків самостійно.

Листом № 22-28-0.22-443/2-17 від 12.01.2017р. «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила, що значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оціни сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2016 рік становить 1,0.

Згідно з п.289.3 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Листом № 6-28-0.22-442/2-17 від 12.01.2017р. «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила Державну фіскальну службу України про те, шо значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оціни сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2016 рік становить 1,0.

Вказану інформацію підтверджено Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру йу подальшому у листі № 6-28-0.22-244/2-18 від 11.01.2018р.

З огляду на викладене, цілком правомірно, що у 2017 році базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи є нормативна грошова оцінка одного гектара ріллі з урахуванням коефіцієнта індексації 1.0 визначеного Держгеокадастром за 2016 рік відповідно до порядку, встановленого ПК України.

З огляду на викладене та беручи до уваги, що у Перехідних положення ПК України законодавець не передбачив особливостей застосування коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки землі за 2016 рік з метою оподаткування єдиним податком четвертої групи - власникам землі та землекористувачам слід застосовувати коефіцієнт, визначений та оприлюднений Держгеокадастром у розмірі 1,0.

Щодо застосування коефіцієнту змін у рентному доході 1,756, колегія суддів зазначає наступне.

Пункт 292-1.3 ст.292-1 ПК України передбачав, що підставою для нарахування єдиного податку платникам четвертої групи є дані державного земельного кадастру та/або дані з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин тау сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння податку у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проте, вказаний пункт 292-1.3 було виключено на підставі Закону України № 1791-УПІ від 20.12.2016р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», який набрав чинності 01.01.2017р. - отже, починаючи з цього часу і дотепер жодна норма глави 1 «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності», якою врегульоване справляння єдиного податку 4 групи, розділу XIV «Спеціальні податкові режими» ПК України не містить положень, які б вимагали при обчисленні податку використовувати інформацію, надану Держгеокадастром.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що коефіцієнт 1,756 - не є коефіціентом індексації, згаданим у ст.289 ПК України, який підлягає застосуванню.

Зокрема, згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 6-28-0.22-244/2-18 від 11.01.2018р. коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703; 1997 рік - 1,059; 1998 рік - 1,006; 1999 рік - 1,127; 2000 рік - 1,182; 2001 рік - 1,02; 2005 рік - 1,035; 2007 рік - 1,028; 2008 рік - 1,152; 2009 рік - 1,059; 2010 рік- 1,0; 2011 рік - 1,0; 2012 рік - 1,0; 2013 рік - 1,0; 2014 рік - 1,0; 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), 2016 рік - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) -1,0, для земель несільськогосподарського призначення - 1,06, нормативна грошова оцінка земель за 2002,2003,2004 та 2006 роки не індексувалась.

Отже, коефіцієнт 1,756 - це коефіцієнт змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, що прямо передбачено Постановою КМУ № 1185 від 31.10.2011р.

Таким чином, посилання відповідача на ст.289 ПК України як на нормативну підставу для застосування коефіцієнту 1,756 є безпідставним, оскільки ст.289 ПК України містить порядок, відповідно до якого до нормативної грошової оцінки враховується коефіцієнт індексації, визначений Держгеокадастром за попередній рік - жодних згадувань про будь-які інші коефіцієнти для врахування до нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь, у тому числі коефіцієнту 1,756, Податковим кодексом України не передбачено.

До того ж, Методика нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, яка раніше передбачала застосування коефіцієнту 1,756, підлягала використанню виключно суб`єктом оціночної діяльності - розробником технічної документації при проведенні такої оцінки та складенні технічної документації; колишня Методика зі згаданим у ній коефіцієнтом не призначена для самостійного використання платниками податків, контролюючими органами або органами Держгеокадастру.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про оцінку земель» нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання.

Правила (порядок) проведення нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь раніше визначались Постановою КМУ № 213 від 23.03.1995р., якою було затверджено «Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» (надалі - Методика).

Постановою КМУ № 1185 від 31.10.2011р. до вказаної Методики були внесені зміни, які набули чинності з 01.01.2012р., та відповідно до них для врахування змін у рентному доході, який створюється при виробництві зернових культур, до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 1 липня 1995р. (з урахуванням індексації), застосовується коефіцієнт 1,756. Показники нормативної грошової оцінки гектара ріллі окремої земельної ділянки, проведеної станом на 1 липня 1995р., застосовуються із коефіцієнтом, що визначений абзацом другим пункту 5 цієї Методики.

Проте, Постановою КМУ № 831 від 16.11.2016р., яка набрала чинності з 01.03.2017р., затверджено нову Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення (надалі - Методика), яка у новій та чинній до теперішнього часу редакції не передбачає застосування коефіцієнту 1,756 до нормативної грошової оцінки землі.

При цьому згідно з визначенням, наведеним у ст.1 Закону України «Про оцінку земель», датою оцінки земельної ділянки визнається дата (число, місяць та рік), на яку проводиться оцінка земельної ділянки та визначається її вартість. Для нормативної грошової оцінки земельної ділянки - дата, вказана в технічній документації.

Відповідно до ст.ст.20, 23 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами.

Отже, згадані Методики містять правила (порядок), за якими обчислюється нормативна грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення розробниками технічної документації, які відповідно до ст.ст.7,18 Закону України «Про оцінку земель» мають право на здійснення діяльності у сфері землеустрою, - вміщені у Методиках правила (в тому числі, у колишній Методиці щодо врахування коефіцієнту 1,756) підлягають застосуванню саме розробниками технічної документації та не ї призначені для самостійного використання платниками податків, контролюючими органами або органами Держгеокадастру.

В силу п.23.1 ст.23, п.24.1 ст.24 Податкового кодексу України базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання. Одиницею виміру бази оподаткування визнається конкретна вартісна, фізична або інша характеристика бази оподаткування або її частини, щодо якої застосовується ставка податку.

За відсутності у 2016, 2017, 2018 роках будь-якої іншої, ніж у 1995 році, нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вдо перебуває у користуванні позивача, - конкретні вартісні характеристики у розумінні п.23.1 ст.23, п.24.1 ст.24 Податкового кодексу України можуть бути взяті лише станом на 1995 рік.

Відтак, оскільки іншої, ніж у 1995 році, нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що знаходиться у користуванні платника податків, не проводилось, відповідна технічна документація (в тому числі така, яка б враховувала коефіцієнт 1.756) не складалась та не затверджувалась рішенням Близнюкіської районної пали - до проведення нової нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення Держгеокадастр міг повідомити лише оцінку сільськогосподарських щ угідь станом на 1995 рік, і не мав визначених законом підстав для самостійного врахування коефіцієнту 1.756.

Крім того, постановою КМУ № 105 від 07.02.2018р. вирішено провести нову загальнонаціональну (всеукраїнську) нормативну грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення; Міністерству аграрної політики та продовольства, Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру було вказано забезпечити проведення даної оцінки до 31 серпня 2018р.

На даний час згадану оцінку вже проведено, і нова всеукраїнська оцінка набрала чинності з 01.01.2019р. - проте, колегія суддів зазначає, що період, який охоплювався перевіркою, становить з 01.09.2015р. по 31.12.2018р.

Таким чином, при обчисленні у 2016-2018рр. єдиного податку четвертої групи будь-які підстави для застосування коефіцієнту 1,756 відсутні, оскільки, база оподаткування визначається виключно ПК України, який у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин, і до теперішнього часу не містить вимог про застосування коефіцієнту 1,756 до показників нормативної грошової оцінки землі - ст.289 ПК України врегульовано лише щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель з урахуванням індексу споживчих цін за попередній рік, інших положень, які б визначали застосування будь-яких інших коефіцієнтів, ПК України не містить.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 17.04.2019 р. №2 суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, чим порушено законні інтереси позивача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 року по справі № 520/4403/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 року по справі № 520/4403/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року