Справа № 520/4803/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р.Справа № 520/4803/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 24.06.19 року по справі № 520/4803/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію та які полягають у зменшенні розміру пенсії з 90 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення та у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 01.01.2018; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з 90 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення та у зменшенні розміру пенсії з надбавками ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01.01.2018 та зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, здійснити виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції розглядав позовні вимоги в частині вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років, здійснення виплати пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим та незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, міжнародного законодавства та Конституції України, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування вимог якої вказує, що має право на пенсію, основний розмір пенсії складає 90 % грошового забезпечення (пенсійна справа знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області). 28.03.2019 року позивач письмово звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з проханням, щоб Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області зпочатку перевело його з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інвалід війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років та перерахувало та виплачувало йому пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 01.01.2018 р., здійснило виплату йому суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 р. Листом від 26.04.2019 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області відмовило перевести позивача з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інвалід війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років, перерахувати та виплачувати пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 01.01.2018 р., здійснити виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 р. Про неповне нарахування пенсії та її виплату можна побачити і в довідці від 17.09.2018 року № 6082, де вказано про основний розмір пенсії 90 % та відсоток, який сплачується від підвищення. Відповідно до листа, позивач зрозумів, що йому нараховувати та виплачувати пенсію будуть не з 80 % грошового забезпечення по II групі інваліда війни, а 70 % грошового забезпечення. Виходячи з вищевикладеного, вважає дії Головного управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправними, оскільки відповідно до положень ст. 63 Закону України № 2262, п. 4 Порядку № 45, позивач набув право на перерахунок його пенсії у січні 2018. При цьому, Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями визначати порядок проведення такого перерахунку, про що свідчить прийняття Порядку № 45. Зі змісту положень п.п.1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 вбачається, що нею врегульовано строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку. У зв`язку з зазначеним питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати, не охоплюються поняттям порядок проведення перерахунку пенсії. Враховуючи наведене, позивач приходить до висновку, що його право на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 01.01.2018, з урахуванням вже виплачених сум, визначається безпосередньо положеннями Закону №2262, а отже підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності", і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати "майном" у значенні цього положення, з огляду на обставини того, що позивач отримав право на вказані суми виплат, що до прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 р. було передбачено положеннями Закону № 2262. Вказані обставини свідчать про те, що невиплата вказаних належних позивачу сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном. Просить суд рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважає її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю законним та обґрунтованим. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 р. без змін.

В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 23.10.1997 отримував пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пенсію було призначено у розмірі 90% грошового забезпечення.

За заявою позивача від 18.02.2016 про переведення з одного виду пенсії на інший, позивач з 18.02.2016 р. переведений на інший вид пенсії - по інвалідності, розмір якої становить 80% грошового забезпечення.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 відповідно до ч.4 ст.63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 та постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103, виходячи з 80% грошового забезпечення.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 28.03.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про переведення з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення по ІІ групі інвалід війни на основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення за вислугу років та перерахування та виплату пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 р. з 01.01.2018р.

На думку позивача, відповідач, листом №1403/Ш-14 від 26.04.2019 відмовив у переведенні з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення по ІІ групі інвалід війни на основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення за вислугу років та вказав, що відповідно до ст.13 Закону №2262-ХІІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Отже, перерахунок пенсії відповідно до Постанови №103 здійснено у відповідності до норм та вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах позивач з заявою про переведення з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення по ІІ групі інвалід війни на основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення за вислугу років не звертався, а отже, владний суб`єкт жодних рішень щодо переведення позивача на інший вид пенсії, у відповідності до вимог законодавства, не приймав, у зв`язку з чим зазначений позов є необґрунтованим та передчасним, оскільки відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2261-ХІІ, він визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Статтею 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

Порядок дій територіальних органів ПФУ при розгляді та вирішенні заяв фізичних осіб - громадян з приводу, зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший, перерахунок пенсій визначений нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ" від 30.01.2007 N 3-1 (далі Порядок N 3-1).

Зазначений Порядок був чинним на дату подання заяви позивачем від 28.03.2019 року та є чинним на даний час, що спростовує посилання представника позивача в суді апеляційної інстанції на відсутність такого Порядку та неможливість його застосування в даному випадку.

Згідно з п.4 Порядку N 3-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Пунктом 14 Порядку N 3-1 передбачено, що орган, який призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсії згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( 2262-12 ) (додаток 3).

Додатком 1 Порядку N 3-1 визначена форма заяви про призначення/перерахунок пенсії.

Так, у вказаній формі заяви визначено наступне: "Прошу призначити, перерахувати, поновити пенсію: за вислугу років, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, перевести з одного виду на інший (непотрібне закреслити)".

Отже, вказана форма заяви передбачена і для заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, що спростовує посилання представника позивача в суді апеляційної інстанції на те, що форми заяви не існує, і що вказаний Додаток 1 не стосується позивача.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в матеріалах справи міститься заява позивача від 18.02.2016 року про переведення з одного виду пенсії на пенсію по інвалідності, яка подана саме за формою, встановленою Порядком від 30.01.2007 року N 3-1 (зідно Додатку 1), а отже позивач обізнаний про існування відповідної форми заяви про переведення з одного виду пенсії на інший.

З аналізу наведених норм права слідує, що підставою для переведення з одного виду пенсії на інший є відповідної форми заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, за результатом розгляду яких пенсійний орган приймає відповідне рішення.

Як вбачається з письмових доказів у справі, ОСОБА_1 не дотримано встановленого порядку переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки останній не звертався до пенсійного органу із заявою встановленого зразка відповідно до вимог Порядку № 3-1.

Так, заява позивача від 28.03.2019 року не відповідає формі, встановленій Порядком № 3-1, викладена в довільній формі, та в якій позивач просив відповідно до рішення Верховного Суду України від 07.02.2019 перевести на основний розмір пенсії 90%, оскільки внесені зміни до ст. 13 Закону №2262-12 відносно розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років особам, що мають право на пенсію відповідно до цього Закону у випадку реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не відносно перерахунку вже призначеної пенсії. Вказав про законне право на отримання 90% надбавки.

В судовому засіданні ані позивач, ані його представник не змогли надати пояснення, що це за рішення Верховного Суду України від 07.02.2019, за номером якої справи, яке воно відношення має до позивача та що доводить.

Заява від 17.09.2018 року також викладена у довільній формі та не містить вимоги про переведення з одного виду пенсії на інший.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що взагалі з долучених позивачем копій заяв від 17.09.2018 та від 28.03.2019 не вбачається, що позивач просив його саме перевести з одного виду пенсії на інший, зі змісту вказаних заяв встановлено, що позивач просить перерахувати та виплачувати йому пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом 01.03.2018 р. з 01.01.2018 р.

В суді апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що вказані заяви є заявами про переведення з одного виду пенсії на інший та про перерахунок пенсії одночасно.

Однак, форма заяви, визначена Додатком 1 Порядку № 3-1, не передбачає подання однієї заяви на декілька вимог одночасно.

Так, як вже було зазначено вище, у вказаній формі заяви визначено наступне: "Прошу призначити, перерахувати, поновити пенсію: за вислугу років, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, перевести з одного виду на інший (непотрібне закреслити)".

Отже, вказана форма передбачає вибір лише однієї вимоги, чи то призначення, чи то перерахунок пенсії, чи переведення з одного виду на інший. Тобто, на кожну вимогу подається окрема заява.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що пунктом 14 Порядку N 3-1 передбачено, що заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Як вбачається з долучених позивачем копій заяв від 17.09.2018 та від 28.03.2019, вони не містять посилань на документи, які позивач додає до вказаних заяв, що свідчить про те, що позивач не подавав до відповідача необхідні документи разом з заявою.

В матеріалах справи відсутні заяви встановленої форми та будь-які інші докази, які б свідчили про звернення позивачем з заявою про переведення ОСОБА_1 з основного розміру пенсії 80 % грошового забезпечення по II групі інваліда війни на основний розмір пенсії 90 % грошового забезпечення за вислугу років та подання необхідних документів до заяви.

При цьому, підстави для виплати пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 90% грошового забезпечення, у відповідача відсутні, оскільки вказаний вид пенсії по інвалідності призначений в розмірі 80 % грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, у спірних правовідносинах позивач з заявою про переведення з основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення по ІІ групі інвалід війни на основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення за вислугу років не звертався, а отже, владний суб`єкт жодних рішень щодо переведення позивача на інший вид пенсії, у відповідності до вимог законодавства, не приймав, у зв`язку з чим зазначений позов є необґрунтованим та передчасним, оскільки відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача.

В апеляційній скарзі не зазначено, в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано, та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено, які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно. Апеляційна скарга не містить жодних доводів про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо порушення позивачем при поданні заяви вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління ПФУ від 30.01.2007 № 31-1, а містить лише обґрунтування набуття права позивачем на перерахунок його пенсії у січні 2018.

Позовні вимоги про здійснення виплати ОСОБА_1 суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходу є похідними від вищезазначених позовних вимог, а тому також задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Приписами ст. 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року по справі № 520/4803/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року