Справа № 500/903/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6382/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року, прийняте суддею Баранюк А.З. о 11 годині 42 хвилині у місті Тернополі, повний текст складений 16.05.2019 року у справі № 500/903/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - відповідач, пенсійний орган), в якому просить визнати неправомірними дії щодо не призначення їй з 04.09.2018 року пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язати пенсійний орган призначити та виплатити ОСОБА_1 з 04.09.2018 року пенсію за віком відповідно до вимог вказаного Закону.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року позов задовільнено.

Визнано неправомірним дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не призначення ОСОБА_1 з 04.09.2018 року пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 04.09.2018 року пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнуто з бюджетних асигнувань з Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що провівши аналіз законодавства яке регулює спірні правовідносини, саме Пенсійний фонд України, який формує та веде Реєстр застрахованих осіб є володільцем даних, зокрема і про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема, згідно договорів від 08.08.2018 року та від 05.09.2018 року (про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за певні періоди).

Виходячи з того, що позивачкою фактично сплачений єдиний внесок за період з 01.01.2004 по 31.10.2004 роки, до якого мав претензії відповідач, суд прийшов до висновку про неправомірність дій відповідача та по-скільки позивач звернулась не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (ст.45 Закону), тому таку слід зобов`язати призначити з дня звернення 04.09.2018 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Наведено положення вказаного вище Закону та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі - Порядок).

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що згідно наданих документів, позивачу до страхового стажу зараховано 24 роки 2 місяці 5 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Дійсно позивачем укладено договори про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, проте в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про сплату внесків за період з 01.01.2004 по 31.10.2004 рік.

Судом не враховано п.1.7 Порядку, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис і встановлюється трьох місячний строк.

Після отримання необхідних даних, 30.01.2019 року пенсію призначено.

Просить скасувати рішення суду та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому наведено обґрунтування подібне мотивам в судовому рішенні.

Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 08.08.2018 року ОСОБА_1 уклала з Головним управлінням ДФС у Тернопільській області договір про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування №023, відповідно до якого сплатила 16381,20 грн. за період з 01.01.2004 року по 31.10.2004 року, що підтверджується квитанцією №1 від 09.08.2018 року та листом ГУ ДФС у Тернопільській області від 20.08.2018 року №2486/6/19-00-13-05/16697 (а.с.11 - 13, 17, 19).

Також, 05.09.2018 року ОСОБА_1 уклала з Головним управлінням ДФС у Тернопільській області договір про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування №032, відповідно до якого сплатила 14743,08 грн. за період з 01.11.2004 року по 31.07.2005 рік, що підтверджується квитанцією №0.0..1 (а.с.14 - 16, 18).

25 вересня 2018 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення нею 56 років та 6 місяців, звернулася до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с. 10).

Листом від 28.01.2019 року №1314/05 Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області повідомило позивачку про те, що її страховий стаж становить 24 роки 2 місяці 5 днів, оскільки згідно поданих довідок та записів у трудовій книжці до її страхового стажу зараховано наступні періоди стажу роботи: з 30.05.1978 року по 15.05.1991 рік - Тернопільський міський побут комбінат; з 20.05.1991 року по 08.11.2001 рік - Тернопільський державний технічний університет ім.Пулюя; з 01.11.2004 року по 31.07.2005 рік - договір № 0032 від 05.09.2018 року про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. В реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 01.01.2004 року по 31.10.2004 рік, відповідно до укладеного договору № 023 про одноразову сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування від 08.08.2018 року (а.с. 20).

Відтак, відповідач повідомив позивача, про те, що їй відмовлено у призначенні пенсії за віком, згідно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю даних про сплату внесків за період з 01.01.2004 року по 31.10.2004 рік.

Не погоджуючись із такими діями Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та рішенням, позивач звернулася до суду із позовом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірні дії відповідача щодо не призначення ОСОБА_1 з 04.09.2018 року пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків - стаття 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Платниками єдиного внеску є також особи, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування - п.15 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч.1, 3 ст.10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб. Пенсійний фонд України (далі - Пенсійний фонд) - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Згідно з ч.1, 2 статті 16 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб. Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб визначає Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 8 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення № 8-1).

Пунктом 4 розділу І Загальні положення Положення № 8-1 визначено, що Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 5 розділу І Загальні положення Положення № 8-1).

Згідно з пунктом 1, розділу IV «Дані облікової картки Реєстру застрахованих осіб, зміни та уточнення до них» Положення № 8-1 Реєстр застрахованих осіб складається з облікових карток, які включають дані, визначені частиною третьою статті 20 Закону та частиною третьою статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та одноразової сплати особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Таким чином, із вищенаведеного вбачається, що саме Пенсійний фонд України, який формує та веде Реєстр застрахованих осіб є володільцем даних, зокрема і про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно відповідних договорів.

Судом встановлено, що відповідно до розписки - повідомлення, ОСОБА_1 подала до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області заяву та відповідні документами про призначення пенсії за віком, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які прийнято 25.09.2018 року і зареєстровано за №6934 (а.с. 10).

Квитанцією від 09.08.2018 року та від 10.09.2018 року стверджується одноразова сплата ОСОБА_1 у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування 16381,20 грн. за період з 01.01.2004 року по 31.10.2004 рік, та в сумі 14743,08 грн. за період з 01.11.2004 року по 31.07.2005 рік, відповідно. Також, про сплату внесків 09.08.2018 року, стверджується листом від 20.08.2018 року №248616/19-00-13-05/16697, Головного управління ДФС у Тернопільської області (а.с. 17, 18, 20)

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що оскільки саме відповідач не виконав п.1.7 Порядку (у заяві позивача відсутній запис відповідача про необхідність подання додаткових доказів - сплату у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), хоча виходячи з квитанції оплата проведена позивачкою 09.08.2018 року, тому не вина позивача, що пенсійний орган не вніс до Реєстру відомості про суми добровільних внесків.

Відповідно до 45 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» передбачено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 04.09.2018 року.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Судові витрати перерозподілу не підлягають, виходячи із наслідків вирішення апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у справі № 500/903/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор
Повний текст складено 02.10.2019 року.