Справа № 1.380.2019.003895
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.003895
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Коморного О.І.,

секретаря судового засідання Бабич Ю.Б.

за участю:

представника позивача Тунський А.Р.

представника відповідача Риб`як В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень Львівської митниці ДФС.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 , в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 12.04.2019 року № UA209000/2019/000213/2;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/00573 від 12.04.2019 року Львівської митниці ДФС.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що декларантом з метою митного оформлення подана відповідачу електронна митна декларація на легковий автомобіль марки BMW Х3, номер кузова - НОМЕР_1 , рік випуску - 2011, що придбаний за ціною 4000 євро. Однак, відповідачем за результатами перевірки митної декларації №UA209190/2019/032433 від 10.04.2019, прийнято картку відмови у митному оформленні та рішення про коригування митної вартості, відповідно до якого, застосовуючи резервний метод, визначено митну вартість імпортованого автомобіля в сумі 10800 євро. На думку позивача, ним надані всі необхідні документи, що підтверджують вартість автомобіля та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Вказані рішення позивач вважає протиправними, оскільки долучені документи надавали змогу відповідачу визнати митну вартість придбаного автомобіля. Позивач вважає рішення відповідача протиправними та такими, що підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечив з наведених у відзиві підстав. Зазначив, що за митною декларацією №UA209190/2019/032433 від 10.04.2019, системою управління ризиків встановлено індикатор ризику для транспортного засобу марки BMW, модель ХЗ що використовувався, 2011 р.в., модельний рік - 2011 р., дата першої реєстрації: 19.10.2011 р., номер кузова: НОМЕР_1 , країна виробництва - Німеччина (DE), виробник "BMW" визначений на рівні 10800,00 Євро. Вказує, що документи подані до митного оформлення містять розбіжності коду автомобіля, що зазначені в інвойсі та коду автомобіля, який було подано до розмитнення. Зазначає, що джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 12.04.2019 за №UA209000/2019/000213/2 використано рівень ціни, за який транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначений за результатами спрацювання АСАУР - 10800,00 євро. Вважає, що Львівська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товару від 12.04.2019 за №UA209000/2019/000213/2 з дотриманням вимог чинного законодавства та таке не підлягає скасуванню. Тому, у зв`язку з наявними розбіжностями та відсутністю обґрунтувань цих розбіжностей, відмовою декларанта надати додаткові документи, митним органом обґрунтовано прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару, відповідно до якого митну вартість скориговано на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 2(ґ) відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зокрема зазначив, що при здійсненні митного оформлення відповідачу надано підтвердження сплати 4000 євро за відповідний автомобіль банківську квитанцію від 29.12.2018 року відповідно до якої ОСОБА_4 оплатила за ОСОБА_6 (Pass НОМЕР_4 ) BMW X3 НОМЕР_1 суму у розмірі 4000 EUR. Крім того на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості додатково надано інвойс 02/2018 від 07.01.2019 року.

Ухвалою суду від 02.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення сторін, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив докази, якими вони обґрунтовуються, та

встановив:

ОСОБА_3 придбав у нерезидента Ліквідованого командитного товариства «Multiservices SA» в Брюсселі транспортний засіб - легковий автомобіль, що був у використанні, марки BMW, модель ХЗ, ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова) НОМЕР_3 , згідно рахунку №02 /2018 від 07.01.2019, в якому визначено вартість відповідного транспортного засобу у сумі 4000 євро (а.с.10-12)

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження оплати вартості транспортного засобу позивачем надано банківську квитанцію від 29.12.2018, відповідно до якої ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) оплатила суму у розмірі 4000 євро, призначення платежу ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 (Pass № НОМЕР_5) ) BMW X3-НОМЕР_3 (а.с.14-15).

До Львівської митниці ДФС подано митну декларацію №UA209190/2019/032433 від 10.04.2019, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме легковий автомобіль марки BMW, модель ХЗ xDrive 20d, категорія МІ, що використовувався, 2011р.в., модельний рік - 2011р., дата першої реєстрації: 19.20.2011р., номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: не визначений , об`ємом - 1995см.куб., 120 Kw, тип двигуна - дизельний, колісна формула - 4x4. Коричневого кольору. Загальна кількість місць для сидіння - 5, кількість дверей - 5. Країна виробництва - Німеччина (DE), виробник «BMW». Призначений для використання по дорогах загального користування». Самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - 4000 євро. (а.с.44-45)

Відповідачем, за результатами розгляду даної декларації, прийнято "Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення" №UA209190/2019/00573 та "Рішення про коригування митної вартості товарів" №UA209000/2019/000213/2, де скориговано вартість автомобіля до 10800,00 євро (а.с. 19-20).

Позивач, не погодившись із рішеннями відповідача, звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

У відповідності до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Частиною 1 статті 320 МК України передбачено, що форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1077 затверджено Тимчасовий порядок виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України (далі - Тимчасовий порядок). Тимчасовий порядок визначає механізм виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів і особливості митного оформлення для їх випуску у вільний обіг на митній території України.

Відповідно до вимог п. 9 Тимчасового порядку, для перевірки достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу орган доходів і зборів використовує індикатор ризику, значення якого для кожного транспортного засобу встановлюється окремо на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів.

Відповідно до вимог Тимчасового порядку, якщо заявлена фактурна вартість оцінюваного транспортного засобу є меншою від встановленого індикатора ризику для такого транспортного засобу, проводиться перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу.

Судом встановлено з матеріалів справи, що позивачем подано митному органу на підтвердження вартості легкового автомобіля в сумі 4000 євро, виписку від 29.12.2018 з банку ING Belgium NV/SA (formerly bank Drussels Lamdert SA) Brussels про перерахунок вказаної суми грошових коштів ОСОБА_4 продавцю та рахунок-фактуру №02/2018 від 07.01.2019 про продаж автомобіля, укладеним між позивачем та продавцем транспортного засобу.

Митна декларація №UA209190/2019/032433 від 10.04.2019 подавалася у електронній формі представником декларанта ФОП ОСОБА_9 . (а.с.44)

Судом встановлено з матеріалів справи, що згідно поданого позивачем інвойсу №02/2018 (а.с.16), у якому визначено вартість автомобіля марки BMW, модель Х3 що використовувався, 2011 р.в. у сумі 4000,00 євро, зазначено VIN код автомобіля НОМЕР_3, що не відповідає VIN коду автомобіля який було подано до розмитнення, а саме НОМЕР_1, відповідно до декларації №UA209190/2019/032433 від 10.04.2019.

Досліджуючи подані позивачем докази в підтвердження вартості придбаного автомобіля в сумі 4000 євро судом встановлено, що згідно виписки з банку ING Belgium NV/SA (formerly bank Drussels Lamdert SA) Brussels від 29.12.2018, оплата за автомобіль здійснена не позивачем, а третьою особою - Уляною Шведа саме за BMW Х3 - НОМЕР_3, (а.с.15), а не за автомобіль BMW Х3 НОМЕР_1, який вказаний у митній декларації поданій митному органу.

Відповідно до вимог Тимчасового порядку та ч.3 ст.53 Митного кодексу України, Львівська митниця ДФС скерувала декларантові повідомлення про можливість доведення достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу шляхом подання додаткових документів, а саме:

- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Як встановлено судом, вказане повідомлення скеровувалося в електронній формі, що підтверджується витягом з АСМО Інспектор (а.с.68).

У матеріалах справи відсутні докази надання позивачем чи його представником додаткових документів Львівській митниці ДФС.

Крім того, не надано таких суду разом з поданою відповіддю на відзив та не спростовано того факту, що VIN код задокументованого придбаного автомобіля BMW Х3 - НОМЕР_3 , не відповідає VIN коду автомобіля який було подано до розмитнення, а саме НОМЕР_1.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що у митного органу виникли обґрунтовані підстав вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість автомобіля марки BMW, модель Х3, VIN код НОМЕР_1 , 2011 року випуску в сумі 4000 євро. Додаткових документів для підтвердження митної вартості, які відповідач пропонував надати, позивачем не надано.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до 4-5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

За приписами ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до примітки 4 до пункту 2 статті VII ГАТТ, формулювання підпунктів "а" і "b" дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Відтак відповідачем правомірно використано джерело інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 12.04.2019 №UA209000/2019/000213/2 та використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР - 10800,00 євро.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку що надані позивачем до митного оформлення документи не є достатніми та достовірними для підтвердження заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин суд вважає, що вимоги є необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 30.09.2019р.

Суддя Коморний О.І.