Справа № 580/1128/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1128/19 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Єгорової Н.М.

суддів Сорочка Є.О.

Федотова І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Черкаської міської ради про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Черкаської міської ради, в якій просила: скасувати рішення Відділу реєстрація місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 31 січня 2019 року про відмову у реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 31 січня 2019 року про відмову у реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

На адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, в якому останнє просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалі справи, позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 та відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 має від шлюбу сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наявних в матеріалах справи судових рішень, а саме: рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 аліменти.

Місце проживання малолітньої дитини вказаними судовими рішеннями визначено не було.

Позивач та її дитина зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

31 січня 2019 року ОСОБА_1 від себе та в інтересах свого сина, ОСОБА_2 , подала до відповідача заяви, в яких просила зняти її та ОСОБА_3 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та зареєструвати їх місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду вказаних заяв відповідачем відмовлено у знятті з реєстрації та у реєстрації місця проживання зазначивши, що позивач не подала всіх необхідних документів для реєстрації місця проживання при одночасному знятті з місця проживання. Щодо реєстрації ОСОБА_2 , відповідачем зазначено відсутність згоди батька на зняття із реєстрації місця проживання.

Вважаючи вищезазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постановою Кабінету Міністрів України № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02 березня 2016 року, а також Житловим кодексом Української РЄР, Цивільним і Сімейним кодексами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02 березня 2016 року (далі - Правила №207) встановлено, що ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Статтею 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Відповідно до ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Тобто, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Зокрема, при поданні заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини одним із батьків, письмова згода другого з батьків надається шляхом зазначення про це у відповідному полі заяви у присутності особи, яка приймає заяву.

Пункт 18 Правил №207 встановлює, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні ОСОБА_1 заяви про реєстрацію місця проживання її малолітньої дитини, засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків не надавалося, не було надано ані відповідного рішення суду, ані рішення органу опіки та піклування.

Відповідно до п. п. 11, 26 Правил №207 реєстрації місця проживання без надання такої згоди одним із батьків, зміна реєстрації місця проживання малолітньої дитини не допускається. Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відмовляючи позивачу в реєстрації дитини разом з нею, діяв відповідно до вимог чинного законодавства України в межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений вимогами діючого законодавства з питань реєстрації місця проживання.

Щодо відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , суд зазначає, що за відсутності письмової згоди батька її сина чи відповідного рішення органу опіки та піклування або ж суду, відповідач позбавлений права здійснити реєстрацію її місця проживання, оскільки, як зазначалось вище, при реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не надала відповідачу письмової згоди батька чи відповідного рішення органу опіки та піклування, або ж рішення суду, в силу пункту 18 Правил №207 відповідач правомірно відмовив у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , оскільки вона не може бути зареєстрована за іншою адресою, бо в такому випадку дитина залишиться зареєстрованою без батьків, що суперечить вимогам закону.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Щодо посилань апелянта на неврахування судом першої інстанції заяви про зміну предмету позову, а саме виправлення допущеної у позовній заяві помилки, шляхом зміни прізвища позивачки з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 », колегія суддів зазначає, що дане твердження не спростовує вірних висновків суду першої інстанції та не приймається до уваги, оскільки є очевидною арифметичною помилкою, та може бути виправлено шляхом подання заява про виправлення описки, відповідно до вимог ст. 253 КАС України.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов