Справа № 260/1366/19
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

27 вересня 2019 рокум. Ужгород№ 260/1366/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Жденіївської селищної ради Воловецького району Закарпатської області, в якому просить визнати протиправним та нечинним нормативно-правовий акт Жденіївської селищної ради № 388 від 10 вересня 2019 року про надання дозволу для розширення меж земельної ділянки існуючого кладовища орієнтовною площею 1,00 га в ур. Голиця, що розташована на території Жденіївської селищної ради Воловецького району, як суб`єкта владних повноважень.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить винести ухвалу про забезпечення поданого до суду позову до Жденіївської селищної ради Воловецького району Закарпатської області про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту, а саме рішення № 388 від 10 вересня 2019 року, згідно з яким надано дозвіл для розширення меж земельної ділянки існуючого кладовища орієнтовною площею 1,00 га в ур. Голиця, що розташована на території Жденіївської селищної ради Воловецького району, шляхом зупинення дії вказаного нормативно-правового акту та забороною відповідачу вчиняти будь-які дії, направленні на зайняття оспорюваної земельної ділянки.

Заявлене клопотання обґрунтовує тим, що при прийняті оскаржуваного рішення відповідачем порушено норми земельного законодавства, які регламентують це питання, норми санітарно гігієнічних вимог щодо облаштування і утримання кладовищ в населених пунктах України, а також порядок прийняття органами місцевого самоврядування рішень нормативного характеру. Зазначає, що активні дії відповідача, полягають у тому, що останні з його дозволу встановили хрест на спірній ділянці, розпочали її огородження тощо. У разі реального заняття спірної земельної ділянки унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи терміновість заявленого клопотання, суд вважає за можливе розглянути його без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши заявлене ОСОБА_1 клопотання та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підсумовуючи вищенаведене, суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову, однак, зазначені у заяві про забезпечення позову мотиви для його забезпечення не містять обставин, встановлених ч. 2 цієї статті, за яких допускається забезпечення позову.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено повноважень адміністративного суду в рамках вжиття заходів забезпечення адміністративного позову позбавляти суб`єкта владних повноважень наданих йому чинним законодавством яких-небудь повноважень, втручатися в такі повноваження або обмежувати його в реалізації ним владної компетенції.

Суд зазначає, що вимога клопотання про забезпечення позову щодо зупинення дії рішення Жденіївської селищної ради № 388 від 10 вересня 2019 року та забороною відповідачу вчиняти будь-які дій, направлені на зайняття оспорюваної земельної ділянки, не узгоджуються з цілями, на які направлено вжиття заходів забезпечення позову, а тому доводи позивача в обґрунтування клопотання про забезпечення позову, на думку суду є припущенням того, що права та інтереси позивача можуть бути порушені.

У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Жденіївської селищної ради № 388 від 10 вересня 2019 року та забороною відповідачу вчиняти будь-які дій, направлені на зайняття оспорюваної земельної ділянки до вирішення справи по суті.

Суд зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності такого рішення може бути виявлено судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тому, враховуючи долучені позивачем до поданої заяви докази на її обґрунтування, суд на даному етапі позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності такого рішення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд зазначає, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскарженого рішення буде фактично вирішенням справи по суті до постановлення рішення в даній справі.

У зв`язку з наведеним, виходячи із змісту поданої заяви та доводів, наведених позивачем на її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, а тому не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись статтями 150, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч.1 Перехідних положень КАС України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року №2147-VIII).

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Д.В. Іванчулинець