Справа № 826/16266/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2019 року № 826/16266/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап"

до Державної авіаційної служби України

про визнання протиправними та скасування постанов серії АБ №33 від 19.09.2018,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" (надалі - позивач) з позовом про визнання протиправними та скасування постанов Державної авіаційної служби України (надалі - відповідач) серії АБ №33 від 19.09.2018 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2018р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.09.2018 Державною авіаційною службою України винесено постанови серії АБ №33 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, кожною з яких на позивача було накладено штраф у сумі 17000,00 грн. Постанови винесені у зв`язку з тим, що позивач виконав польоти до аеропорту у м.Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет) без окремого дозволу на виконання польотів до країн, які відзначені як країни з нестабільним становищем, чим порушив підпункт 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05.06.2006р. №399 (надалі - Інструкція №399).

Не погоджуючись з винесеними постановами, позивач посилається на те, що отримані ним дозволи на експлуатацію повітряної лінії за маршрутом Київ/Харків/Львів/Запоріжжя (Україна) - Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет) - Київ/Харків/Львів/Запоріжжя жодних застережень та додаткових умов уповноваженим органом на надання права здійснювати авіаційні перевезення з/до України, не міститься, а отже, позивач, здійснюючи вказані авіаційні перевезення за маршрутом, визначеним у дозволі, жодних умов та нормативних документів не порушувалось.

Також позивач наполягає на тому, що Інструкція №399 містить обов`язкові приписи, яких повинні дотримуватися авіаперевізник та члени його екіпажу, під час надання послуг авіаційного перевезення в іноземній державі, тобто, за межами України, тоді які позивач здійснював рейси з/до України. У зв`язку з цим, на думку позивача, обмеження, встановлені вказаною Інструкцією №399, до нього не застосовуються.

Крім того позивач вважає, що складенню протоколів та оскаржуваних постанов повинно було передувати складення перевіряючими акту перевірки у порядку, передбаченому Порядком оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015.

Відповідач надав відзив на позов, у якому зазначив, що оскаржувані позивачем постанови про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації винесені ним у відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема, положеннями Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 №637. Підставою для притягнення позивача до відповідальності стало те, що позивач виконав польоти до аеропорту у м.Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет) без окремого дозволу на виконання польотів до країн, які відзначені як країни з нестабільним становищем. Відповідач у своєму відзиві посилається на те, що головою Державної авіаційної служби України за результатами засідання Ради з безпеки цивільної авіації Державіаслужби 17.08.2018, було затверджено загальну оцінку ризиків та загроз безпеці цивільної авіації у державах та аеропортах, до яких виконуються польоти повітряних суден українських експлуатантів, відповідно до якої Арабська Республіка Єгипет є країною з нестабільним становищем. У зв`язку з цим позивач повинен був отримати окремий дозвіл для польотів у цю країну, але не зробив цього, чим порушив підпункт 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції №399.

Разом з тим, відповідачем було подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, яке не було задоволено судом, з огляду на те, що предметом розгляду даної справи є правомірність постанов Державної авіаційної служби України, кожною з яких на Товариство з обмеженою відповідальністю "Скайап" про накладення штрафу у розмірі 17 000 грн., що у своє чергу є малозначної справою у розумінні вимог ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України та не потребує проведення судового засідання.

Також відповідач вказує на те, що отримання позивачем дозволів на експлуатацію повітряних ліній жодним чином не позбавляє останнього обов`язку дотримуватися вимог авіаційних правил.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Державною авіаційною службою України 31.05.2018 надано товариству з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія Скайап" право на експлуатацію повітряної лінії Київ - Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет) - Київ (№2506 від 01.06.2018) з частотою рейсів: 22 рейси на тиждень; право на експлуатацію повітряної лінії Харків - Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет) - Харків (№2515 від 01.06.2018) з частотою рейсів: 3 рейси на тиждень та право на експлуатацію повітряної лінії Львів - Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет) - Львів (№2521 від 01.06.2018) з частотою рейсів: 2 рейси на тиждень. Строк дії зазначених прав на експлуатацію повітряних ліній встановлено з 31.05.2018 до 27.10.2018.

05.09.2018 державним інспектором з авіаційного нагляду за безпекою авіації відповідача Сайко Р. В . (посвідчення державного інспектора з авіаційного нагляду за безпекою авіації №30068) проведено перевірку інформації, отриманої від позивача у листі №2018-01-371 від 19.07.2018 щодо погодження Державіаслужбою виконання чартерних пасажирських перевезень ТОВ «Авіакомпанія Скайап» до аеропорту м.Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет). Перевіркою було встановлено, що 23.06.2018, 24.06.2018, 25.06.2018 позивачем виконано рейси з МА «Бориспіль» та МА «Київ» (Жуляни) до аеропорту м.Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет), чим порушено вимоги підпункту 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05.06.2006р. №399.

За результатами проведеної перевірки Сайко Р.В. було складено протоколи про правопорушення у галузі цивільної авіації серії АА №003015, №003016, №003017, №003018, №003019, №003020 від 05.09.2018.

05.09.2018 державним інспектором з авіаційного нагляду за безпекою авіації відповідача Бакланом А. О . (посвідчення державного інспектора з авіаційного нагляду за безпекою авіації №30026) проведено перевірку інформації, отриманої від позивача у листі №2018-01-371 від 19.07.2018 щодо погодження Державіаслужбою виконання чартерних пасажирських перевезень ТОВ «Авіакомпанія Скайап» до аеропорту м.Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет). Перевіркою було встановлено, що 26.07.2018 та 27.07.2018 позивачем виконано рейси з МА «Харків», МА «Київ» (Жуляни) та МА «Львів» до аеропорту м.Шарм-Ель-Шейх (Арабська республіка Єгипет), чим порушено вимоги підпункту 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час авіаційних перевезень і робіт за межами України, затвердженої наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 05.06.2006р. №399.

За результатами проведеної перевірки Бакланом А.О. було складено протоколи про правопорушення у галузі цивільної авіації серії АА №003014, №003021, №003022 від 05.09.2018.

Факт виконання позивачем вказаних в протоколах чартерних рейсів до аеропорту м.Шарм-Ель-Шейх позивачем не заперечується.

Уповноважені представники позивача були ознайомлені під підпис з вказаними протоколами та ними у протоколах надано наступні заперечення проти зафіксованих порушень: «згідно яких п.1.2 Інструкції №399 встановлено що дана інструкція поширюється на авіакомпанії, які виконують авіаційні перевезення за межами України, а не з/до України. Крім того, в дозволі, виданому на експлуатацію повітряних ліній, жодних застережень щодо додаткових заходів з авіа безпеки не міститься. Жодними нормативно-правовими актами державіаслужби не передбачено додаткових заходів з авіа безпеки по авіаперевезенням з/до України».

На підставі протоколів виконуючим обов`язки голови Державної авіаційної служби України Коршуком С.М. винесено постанови серії АБ №33 від 19.09.2018 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, кожною з яких на позивача за порушення підпункту 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції №399 було накладено штраф у сумі 17000,00 грн.

Вказані постанови листом №4/770-18 від 21.09.2018 були направлені відповідачем на адресу позивача. Постанови були отримані позивачем 24.09.2018.

Не погоджуючись з винесеними постановами позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з відповідним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи діяльності в галузі авіації встановлює Повітряний кодекс України від 19.05.2011 №3393-VІ з наступними змінами та доповненнями у відповідній редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - ПК України).

Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.

Відповідно до ч.5 ст.4 ПК України, державне регулювання у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України здійснюють у межах повноважень:

центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту;

центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики в галузі цивільної авіації (далі - уповноважений орган з питань цивільної авіації);

національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Згідно частини 1 статті 5 ПК України, уповноважений орган з питань цивільної авіації реалізує державну політику і стратегію розвитку авіації України, здійснює державне регулювання діяльності в галузі цивільної авіації за такими напрямами:

1) здійснення комплексних заходів щодо забезпечення безпеки польотів, авіаційної, геологічної, економічної та інформаційної безпеки;

2) створення умов для розвитку авіаційної діяльності, повітряних перевезень та їх обслуговування, виконання авіаційних робіт та польотів авіації загального призначення;

3) організація використання повітряного простору України;

4) представництво України в міжнародних організаціях цивільної авіації та у міжнародних відносинах з питань цивільної авіації.

Відповідно до п.п.1, 2 Положення про Державну авіаційну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 №520 (надалі - Положення №520), Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Державіаслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно пп.9 п.4 Положення №520, Державіаслужба відповідно до покладених на неї завдань, здійснює нагляд та контроль за дотриманням суб`єктами авіаційної діяльності вимог законодавства, авіаційних правил України, зокрема шляхом проведення планових і позапланових перевірок, аудитів та інспектувань, а також ситуаційних експериментів, випробувань, оглядів, спостережень.

За змістом частин 1, 2 та 4 статті 10 ПК України безпека авіації складається з безпеки польотів, авіаційної безпеки, екологічної безпеки, економічної та інформаційної безпеки.

З метою забезпечення безпеки цивільної авіації уповноважений орган з питань цивільної авіації здійснює комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню авіаційних подій, шляхом: встановлення критеріїв безпеки авіації; встановлення необхідного рівня безпеки авіації; здійснення аналізу та визначення існуючого рівня безпеки авіації; проведення планових та позапланових перевірок, інспектування суб`єктів та об`єктів авіаційної діяльності; встановлення строків і здійснення контролю за проведенням коригуючих дій суб`єктами авіаційної діяльності; заборони, скасування, тимчасового припинення або зміни виконання будь-яких видів польотів і авіаційної діяльності у разі виявлення загрози безпеці авіації або їх невідповідності встановленим стандартам і авіаційним правилам України; анулювання, тимчасового припинення дії сертифікатів, свідоцтв, ліцензій, дозволів, обмеження прав, наданих цими документами, скасування погодження кандидатур згідно з частиною десятою цієї статті; накладення штрафів та вжиття інших заходів щодо забезпечення безпеки авіації.

З метою забезпечення безпеки авіації та суспільства уповноважений орган з питань цивільної авіації може встановлювати обмеження або заборону щодо вчинення певних дій суб`єктами авіаційної діяльності або зобов`язати їх вчиняти певні дії відповідно до авіаційних правил України.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 87 ПК України уповноважений орган з питань цивільної авіації постійно проводить оцінку ризиків та рівня загрози безпеці цивільної авіації з метою впровадження відповідних рівню загрози заходів безпеки.

З урахуванням оцінки рівня загрози уповноважений орган з питань цивільної авіації визначає перелік держав та аеропортів, до яких тимчасово заборонено чи обмежено польоти повітряних суден експлуатантів.

Пунктом 186 Державної програми авіаційної безпеки цивільної авіації, затвердженої Законом України «Про Державну програму авіаційної безпеки цивільної авіації», встановлено, що загальна оцінка рівня загрози та ризиків авіаційній безпеці цивільної авіації у межах території України та повітряного простору над нею, а також українській цивільній авіації за межами території України проводиться уповноваженим органом з питань цивільної авіації на підставі інформації, отриманої від правоохоронних органів, з інших джерел, у тому числі анонімних.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну авіаційну службу України (далі - Положення №520), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 №520, Державна авіаційна служба (Державіаслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, який реалізує державну політику у сфері цивільної авіації та використання повітряного простору України та є уповноваженим органом з питань цивільної авіації.

Пунктом 4 Положення №520 визначено повноваження Державіаслужби, яка відповідно до покладених на неї завдань:

- здійснює нагляд за безпекою польотів повітряних суден, льотною придатністю суден, внесених до Державного реєстру цивільних повітряних суден України, придатністю до експлуатації аеродромів, наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження (радіотехнічного забезпечення), інших об`єктів цивільної авіації, а також забезпечує державне регулювання, здійснює контроль та проводить перевірку ефективності системи авіаційної безпеки (підпункт 8);

- здійснює нагляд та контроль за дотриманням суб`єктами авіаційної діяльності вимог законодавства, авіаційних правил України, зокрема шляхом проведення планових і позапланових перевірок, аудитів та інспектувань, а також ситуаційних експериментів, випробувань, оглядів, спостережень (підпункт 9);

- надає дозволи на виліт цивільних повітряних суден з аеродромів України, приліт повітряних суден до аеродромів України або на проліт територією України та погоджує дозволи на виконання польотів за Договором з відкритого неба (підпункт 27);

- постійно проводить оцінку ризиків та рівня безпеки цивільної авіації з метою впровадження відповідних заходів (підпункт 69).

Відтак, до повноважень відповідача належить проведення оцінки ризиків та рівня безпеки цивільної авіації з метою впровадження відповідних заходів, а також здійснення нагляду за безпекою польотів повітряних суден шляхом проведення відповідних перевірок.

Наказом Державіаслужби від 23.02.2006 №143 «Про забезпечення авіаційної безпеки, посилення контролю та обмеження польотів українських повітряних суден у країнах з нестабільним становищем» затверджено Критерії загрози та вразливості в галузі авіаційної безпеки, які обмежують або забороняють виконання польотів повітряних суден українських експлуатантів за кордоном, відповідно до яких обмежено здійснення польотів у разі діяльності терористичних організацій ; актів незаконного втручання у минулому; внутрішніх збройних конфліктів; локальних (прикордонних) конфліктів; наявності загроз скоєння актів незаконного втручання стосовно об`єктів цивільної авіації; рейсів підвищеного ризику.

Наказом Державіаслужби від 14.12.2017 №977 «Про створення робочої групи Державіаслужби з оцінки ризиків та загроз безпеці цивільної авіації» створено відповідну робочу групу, яку уповноважено на проведення оцінки ризиків та загроз безпеці цивільної авіації України та затверджено Методику оцінки ризиків та загроз безпеці цивільно авіації України.

Згідно з доводами відповідача, Головою Державіаслужби 17.08.2018 затверджено Загальну оцінку ризиків та загроз безпеці цивільної авіації у державах та аеропортах, до яких виконуються польоти повітряних суден українських експлуатантів, відповідно до якої Арабська Республіка Єгипет є країною з нестабільним становищем. Поширення інформації щодо затвердженої Загальної оцінки здійснюється шляхом її розміщення у встановленому порядку на офіційному веб-сайті Державіаслужби у підрозділі «Оцінка загроз та ризиків АБ» розділу «Авіаційна безпека» в обсязі, що передбачає перелік країн аеропортів, аеродромів, злітно-посадкових майданчиків, до яких обмежено/заборонено польоти повітряних суден українських експлуатантів та відповідну оцінку загроз та ризиків, а також окремі обмеження оцінок подальшого розвитку безпечної ситуації.

Поширення інформації щодо загальної оцінки рівня загроз та ризиків авіаційної безпеки у державах та аеропортах, до яких виконуються польоти повітряних суден українських експлуатантів, здійснюється шляхом внесення щоквартально змін у відомості, що викладені на офіційної веб-сайті уповноваженого органу з питань цивільної авіації у підрозділі «Оцінка загроз та ризиків АБ» розділу «Авіаційна безпека» та у разі наявності суттєвих змін щодо вказаної оцінки, розглянутих на засіданні Ради з безпеки авіації уповноваженого органу х питань цивільної авіації та затверджених керівником цього органу.

Суду не надано доказів затвердження 17.08.2018 Головою Державіаслужби Загальної оцінки ризиків та загроз безпеці цивільної авіації у державах та аеропортах, до яких виконуються польоти повітряних суден українських експлуатантів.

Разом з тим, судом встановлено, що на сайті Державіаслужби в підрозділі «Оцінка загроз та ризиків авіаційної безпеки» розділу «Безпека авіації» розміщено, зокрема, «Перелік країн, аеропортів, ЗПМ - Обмежено (дозволено у разі зниження ризиків до рівня критерію прийнятності - Прийнятний)», в якому вказано Арабську Республіку Єгипет:

- загальний рівень терористичної загрози на території центральних і північних частин Синайського півострова та у західних регіонах країни на кордоні з Лівією - СЕРЕДНІЙ-ВИСОКИЙ, на іншій території держави - СЕРЕДНІЙ;

- рівень загрози застосування ракетних систем земля-повітря, повітря-повітря, ПЗРК та артилерії безпосередньо щодо повітряних суден ЦА під час виконання польотів у повітряному просторі над центральною і північною частинами Синайського півострова - СЕРЕДНІЙ - ВИСОКИЙ (відповідний бюлетень EASA діє до 29.11.2019 р.) під час польотів над іншими регіонами держави та базування в аеропортах вказаних регіонів - СЕРЕДНІЙ - НИЗЬКИЙ;

- рівень ймовірності здійснення терактів, нападів з використанням стрілецької зброї, вибухових пристроїв промислового виробництва та саморобних вибухових пристроїв на території центральних і північних частин Синайського півострова та у східних регіонах країни на кордоні з Лівією - СЕРЕДНІЙ - ВИСОКИЙ, в інших регіонах держави - СЕРЕДНІЙ.

Указана загальна оцінка загроз та ризиків авіаційній безпеці цивільної авіації у державах та аеропортах, до яких виконуються польоти повітряних суден українських експлуатантів, затверджена Головою Державіаслужби від 30.07.2019.

Водночас, позивачем не заперечуються повноваження Державіаслужби щодо здійснення оцінки загроз та ризиків авіаційній безпеці цивільної авіації у державах та аеропортах, до яких виконуються польоти повітряних суден українських експлуатантів.

Також позивачем не заперечується та обставина, що станом на час виконання ним вищевказаних польотів до Арабської Республіки Єгипет цю державу було віднесено до країн з нестабільним становищем.

Відповідно до підпункту 2.6.1 пункту 2.6 Інструкції про порядок забезпечення авіаційної безпеки під час виконання авіаційних перевезень і робіт за межами України (надалі - Інструкція №399), затвердженої наказом Державіаслужби від 05.06.2006 №399, під час організації забезпечення авіаційної безпеки для виконання авіаційних перевезень і робіт у державі перебування відповідальна особа, яка призначена керівником авіакомпанії, повинна керуватися положеннями програми авіаційної безпеки авіакомпанії, погодженої із спеціально вповноваженим органом з питань авіаційної безпеки цивільної авіації, вимогами програми безпеки аеродрому базування, наказами та вказівками органу державного управління діяльністю цивільної авіації України, договірними обов`язками щодо забезпечення авіаційної безпеки, укладеними з юридичними особами в державі перебування, інструкцією експлуатанта з питань забезпечення авіаційної безпеки.

Згідно з пунктом 2.6.18 вищевказаної Інструкції польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем, виконуються тільки за окремим дозволом органу державного управління діяльністю цивільної авіації України.

Вищевказаними протоколами про правопорушення у галузі цивільної авіації, складеними відповідачем стосовно позивача, встановлено порушення останнім підпункту 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції №399 у зв`язку зі здійсненням польотів до Арабської Республіки Єгипет, яку віднесено до країн з нестабільним становищем, без відповідних на те дозволів Державіаслужби.

З огляду на вищевказане, суд погоджується з висновком відповідача про вчинення позивачем цих порушень.

При цьому факт відсутності у ТОВ «Авіакомпанія Скайап» вищевказаних дозволів Державіаслужби позивачем не заперечується.

Суд критично сприймає доводи позивача про те, що підпункт 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції №399, як і вказана Інструкція в цілому, не підлягають застосуванню до нього.

Обґрунтовуючи свої доводи позивач посилається на пункт 1.2 Інструкції №399, якою передбачено, що дія цієї інструкції поширюється і є обов`язковою для всіх авіаційних підприємств цивільної авіації України, юридичних і фізичних осіб, які виконують авіаційні перевезення та роботи за межами України. Враховуючи, що 2.5 Авіаційних Правил України «Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України №686 від 24.10.2014, розрізняє чартерні міжнародні повітряні перевезення з/до України та авіаційні перевезення в інших державах, позивач робить висновок, що норми Інструкції №399 стосуються лише авіаційних перевезень в інших державах, тому до позивача, який здійснює перевезення з/до України з/до інших іноземних держав/країн, положення цієї Інструкції не застосовуються.

З такими доводами позивача суд не може погодитися зважаючи на наступне.

Дійсно, пунктом 2.5 Авіаційних Правил України «Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній», затверджених Наказом Державної авіаційної служби України №686 від 24.10.2014, передбачено, що право на експлуатацію повітряної лінії надається щодо певних повітряних ліній для виконання: регулярних повітряних перевезень у межах України; регулярних міжнародних повітряних перевезень з/до України; чартерних міжнародних повітряних перевезень з/до України або в межах України, що становлять систематичну серію - не менше одного рейсу на тиждень або не менше трьох рейсів на місяць; авіаційних перевезень в інших державах.

Пунктом 1.2 Інструкції №399 передбачено, що дія цієї інструкції поширюється і є обов`язковою для всіх авіаційних підприємств цивільної авіації України, юридичних і фізичних осіб, які виконують авіаційні перевезення та роботи за межами України.

Згідно ч.2 ст.11 ПК України, авіаційні правила України підлягають обов`язковому виконанню всіма юридичними та фізичними особами на території України та суб`єктами авіаційної діяльності України за її межами.

Відповідно до п.81 ч.1 ст.1 ПК України, повітряний простір України - частина повітряної сфери, розташована над суходолом і водною територією України, у тому числі над її територіальними водами (територіальним морем), і обмежена вертикальною поверхнею, що проходить по лінії державного кордону України.

Отже, частина повітряної сфери, розташована над суходолом і водною територією Арабської Республіки Єгипет, у тому числі над її територіальними водами (територіальним морем), не відноситься до повітряного простору України, а, отже, знаходиться поза її межами.

Згідно ч.1 ст.3 ПК України, дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України, а саме:

1) в Україні - на юридичних та фізичних осіб в частині, що їх стосується, крім суб`єктів державної авіації, на яких поширюється дія статей 4, 7-9, 23-33, 38, 45, 46, частини першої статті 57, частини другої статті 63, 65, 69, статей 110-116 і частини другої статті 119;

2) за межами України - на авіаційний персонал під час виконання ним службових обов`язків та цивільні повітряні судна України, їх експлуатацію і технічне обслуговування.

Тобто, суд приходить до висновку, що Інструкція №399 має більш широке застосування та її дія поширюється на всіх перевізників, які виконують роботи та авіаційні перевезення за межами України, а саме - регулярні міжнародні повітряні перевезення з/до України, чартерні міжнародні повітряні перевезення з/до України, що становлять систематичну серію - не менше одного рейсу на тиждень або не менше трьох рейсів на місяць та авіаційні перевезення в інших державах.

Оскільки, позивач здійснював авіаційні перевезення з України до Арабської Республіки Єгипет та в зворотному напрямку, тому логічним є висновок про здійснення ним перевезень за межами України та в межах Арабської Республіки Єгипет.

Додатково суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2.7.1 Інструкції №399 при підготовці до польоту до/з аеропортів в країнах з обмеженим виконанням польотів КПС одержує консультацію в органах обслуговування повітряного руху про безпечні маршрути польоту, запасні маршрути, безпечні зони і схеми заходження на посадку, а згідно з пунктом 1.5 цієї Інструкції держава з обмеженим виконанням польотів - іноземна держава, польоти в яку обмежені відповідними резолюціями ООН або в якій мають (мали у минулому) місце події, що визначені критеріями загрози безпеці цивільної авіації, затвердженими спеціально вповноваженим органом з питань авіаційної безпеки цивільної авіації.

Твердження позивача про те, що йому не потрібно було отримувати дозвіл, передбачений підпунктом 2.6.18 пункту 2.6 Інструкції №399, на польоти до Арабської Республіки Єгипет, також спростовується наявним у матеріалах справи зверненням позивача №2018-07-371 від 19.07.2018 до директора департаменту авіаційної безпеки Державної авіаційної служби України, яким позивач просить погодити виконання чартерних пасажирських перевезень ТОВ «Авіакомпанія СКАЙАП» до аеропорту м. Шарм-Ель-Шейх та відповідні додаткові заходи безпеки з метою зниження ризиків АБ під час виконання рейсів авіакомпанії до Арабської республіки Єгипет у 2018 році. Цим же листом позивач надав відповідачу копію оцінки рівня загроз і ризиків авіаційній безпеці та додаткові заходи безпеки при виконанні польотів до аеропортів Арабської республіки Єгипет та копію додатку №1 «Авіаційна безпека» до загальної угоди оренди літака - мокрий лізинг від 05.06.2018 №1.

Листом №8.15-9454-15 від 31.07.2018р. «Про узгодження рейсів» департамент авіаційної безпеки Державної авіаційної служби України повідомив позивача, що департамент не заперечує щодо виконання компанією чартерних авіарейсів до аеропортів АР Єгипет, зокрема, аеропорту м. Шарм-Ель-Шейх за умови вжиття додаткових заходів авіаційної безпеки, спрямованих на зниження ризиків до допустимого рівня, викладених у листі №1.18-1.152 від 11.11.2015 року та телеграмі 091000 від 05.01.2018 року Державної авіаційної служби України (під час виконання рейсів як власними повітряними суднами, так і повітряними суднами, орендованими на правах мокрого лізингу). Цим же листом відповідач повідомив, що він залишає за собою право обмежити виконання даних авіаперевезень у разі підвищення рівня загроз та ризиків в регіоні виконання польотів та/або отримання інформації щодо наявності загроз та вразливості в даному регіоні, які підпадають під критерії «заборонено».

Не заслуговують на увагу суду також доводи позивача стосовно того, що польоти до Арабської Республіки Єгипет виконано ним в установленому порядку на підставі дозволів на експлуатацію відповідних повітряних ліній з/до України з/до Арабської Республіки Єгипет, в яких відсутні будь-які застереження та додаткові умови уповноваженого органу щодо здійснення перельотів до цієї держави.

Дійсно, частиною 3 статті 92 ПК України передбачено, що з метою набуття права доступу до певних повітряних ліній або ринків авіаперевізник повинен отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації відповідний документ на право експлуатації певної повітряної лінії.

Відповідно до частини 2 статті 94 ПК України, для виконання польотів з перевезення пасажирів, багажу та/або вантажу, пошти за плату та/або за наймом авіаперевізник повинен мати відповідне право на експлуатацію певної повітряної лінії.

Процедура надання, анулювання, відмови у наданні та обмеження обсягу прав на експлуатацію повітряних ліній українським та іноземним авіаперевізникам незалежно від форми власності, внесення змін до документів про права на експлуатацію повітряних ліній встановлена Авіаційними правилами України «Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній», затверджених наказом Державної авіаційної служби України від 24.10.2014 №686 (надалі - Порядок №686).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.2 Порядку №686, документ про право на експлуатацію повітряної лінії - документ встановленої форми (додаток 1), яким засвідчується право зазначеного в ньому авіаперевізника здійснювати повітряні перевезення в обсягах і відповідно до умов, які зазначені в цьому документі.

Згідно п.2.7 Порядку №686, право на експлуатацію повітряних ліній для виконання чартерних міжнародних повітряних перевезень з/до України або в межах України, що становлять систематичну серію - не менше одного рейсу на тиждень або не менше трьох рейсів на місяць, надається на кожний сезон IATA.

Відповідно до п.2.8 Порядку №686, право на експлуатацію повітряних ліній для виконання авіаційних перевезень в інших державах надається на строк, зазначений у договорі із замовником рейсів, якщо інший строк не встановлений законодавством України та міжнародними договорами України.

Однак, наявність у позивача дозволів на право експлуатації відповідних повітряних ліній не звільняє його від обов`язку дотримуватись вимог авіаційної безпеки, визначених Інструкцією №399 в частині отримання дозволу на польоти до країн, які визначені як країни з нестабільним становищем.

Згідно з пунктом 6 Положення №520 Державіаслужба має право накладати штрафи за умов, визначених Повітряним кодексом України.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 частини 1 статті 127 ПК України, за правопорушення в галузі цивільної авіації до юридичних осіб - суб`єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі невиконання або неналежного виконання персоналом суб`єктів авіаційної діяльності вимог авіаційної безпеки.

З огляду на вищевказані порушення ТОВ «Авіакомпанія Скайп» у галузі цивільної авіації, у відповідача були усі підстави для накладення на позивача штрафів.

Згідно ст.129 ПК України, підставою для розгляду справи про правопорушення в галузі цивільної авіації, які зазначені в статті 127 цього Кодексу, є протокол.

Процедуру розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті визначено у Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26 грудня 2011 року №637, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2012 року за № 73/20386 (далі по тексту - Порядок №637).

Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів авіаційної діяльності у разі здійснення ними правопорушення у галузі цивільної авіації та фізичних осіб у разі здійснення ними адміністративного правопорушення на повітряному транспорті (п.1.2 Порядку).

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Порядку №637, протоколи про правопорушення в галузі цивільної авіації мають право складати Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України, керівники аеропортів, начальники служб авіаційної безпеки аеропортів або їх заступники. Повноваження державних інспекторів підтверджуються посвідченням державного інспектора з авіаційного нагляду у Державіаслужбі України, а уповноважених на проведення перевірок посадових осіб Державіаслужби України - наказом Державіаслужби України про проведення перевірки та службовим посвідченням.

Пунктом 2.5 Порядку №637 передбачено, що протокол складається за кожним виявленим фактом правопорушення у галузі цивільної авіації.

Відповідно до ст.128 ПК України, справи про правопорушення у галузі цивільної авіації розглядаються уповноваженим органом з питань цивільної авіації, за результатами розгляду приймається постанова.

Від імені уповноваженого органу з питань цивільної авіації розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право керівник уповноваженого органу з питань цивільної авіації та його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації.

Державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи уповноваженого органу з питань цивільної авіації мають право накладати стягнення у розмірі до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Штраф може бути накладено на юридичну особу - суб`єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

У разі вчинення юридичними особами - суб`єктами авіаційної діяльності двох або більше правопорушень штрафи накладаються за кожне вчинене правопорушення окремо.

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо порушення відповідачем процедури проведення перевірки позивача з огляду на те, що результати його перевірок не оформлені актами перевірок, що не відповідає вимогам пункту 1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, який за аналогією законодавства необхідно застосувати у спірних правовідносинах.

Однак, указаний Порядок №727 не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору, оскільки він розроблений відповідно до вимог Податкового кодексу України та Митного кодексу України для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів (далі - платники податків) дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тоді як до правовідносин щодо розгляду справ про правопорушення у галузі цивільної авіації, накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, підлягає застосуванню виключно Порядок №637.

Порядок №637 не містить обов`язку щодо оформлення посадовими особами Державіаслужби результатів перевірки відповідними актами.

Зі змісту пункту 5.3 Порядку №637, яким передбачено, що акти перевірок суб`єкта, документи, які підтверджують факти правопорушень у галузі цивільної авіації, заперечення до актів перевірок (у разі наявності) та інші матеріали перевірок подаються разом з протоколом про правопорушення у галузі цивільної авіації для розгляду та прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку про можливість складення актів перевірки. Основним документом, яким підтверджується факт виявленого правопорушення у галузі цивільної авіації є протокол про правопорушення.

Аналіз змісту протоколів, складених посадовими особами Державіаслужби щодо позивача, дає підстави суду стверджувати про те, що вони складені уповноваженими особами та за встановленою формою. В кожному випадку протокол містить пояснення та зауваження щодо суті виявлених порушень, наданих посадовими особами позивача, та містить їх підписи про ознайомлення із протоколами.

Пунктами 3.1 - 3.6 Порядку №637 встановлено, що Державіаслужба України розглядає справи про правопорушення у галузі цивільної авіації, за результатами розгляду виноситься постанова про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 2) або постанова про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації (додаток 3).

Від імені Державіаслужби України розглядати справи про правопорушення і накладати стягнення мають право Голова Державіаслужби України, його заступники, державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України.

Штраф за невиконання (неналежне виконання) суб`єктом вимог законодавства, що регулює діяльність у галузі цивільної авіації, накладається у розмірах, визначених в статті 127 Повітряного кодексу України.

Державні інспектори та уповноважені на проведення перевірок посадові особи Державіаслужби України мають право накладати стягнення у розмірі до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Штраф може бути накладено на юридичну особу - суб`єкта авіаційної діяльності протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.

У разі вчинення юридичною особою - суб`єктом авіаційної діяльності двох або більше правопорушень штрафи накладаються за кожне вчинене правопорушення окремо.

Оскільки штраф, який може бути накладений на позивача за кожним протоколом про правопорушення у галузі цивільної відповідно абзацу четвертого пункту 3 частини першої статті 127 Повітряного кодекс України, становив понад п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до питання про накладення цього штрафу належало до повноважень Голови Державіаслужби України та його заступників.

Згідно з пунктами 5.4, 5.6, 5.7 Порядку №637 за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у галузі цивільної авіації Голова Державіаслужби України або його заступники (за напрямом діяльності) протягом 15 днів з дня отримання Державіаслужбою України протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації виносить постанову про накладення штрафу на суб`єкта або про закриття провадження у справі згідно з додатками 2, 3 до цього Порядку.

При визначенні розміру штрафу враховується характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, наслідки вчиненого правопорушення.

Постанова складається у двох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку керівнику або уповноваженому представнику Суб`єкта чи надсилається рекомендованим листом поштою, про що робиться запис у справі. Другий примірник постанови залишається у справі.

Судом встановлено, що за результатами розгляду справ про правопорушення стосовно ТОВ «Авіакомпанія Скайап» Державіаслужба в особі в.о. Голови Державіаслужби Коршук С. в межах повноважень, в установленому порядку та в межах установлених строків на підставі протоколів серії АА №003014, №003015, №003016, №003017, №003018, №003019, №003020, №003021, №003022 від 05.09.2018 відповідно прийняла постанови серії АБ №33 від 19.09.2018 про накладення на ТОВ «Авіакомпанія Скайап» штрафів за правопорушення у галузі цивільної авіації.

З огляду на те, що станом на 01.01.2018 неоподатковуваний мінімум доходів громадян становив 17,00 грн., то накладення на позивача штрафу в розмірі 17 000,00 грн. відповідно до кожної з постанов свідчить про застосування Державіаслужбою мінімального розміру штрафу, передбаченого абзацом четвертим пункту 3 частини першої статті 127 Повітряного кодексу України.

За наведених обставин суд дійшов висновку про правомірність вищевказаних постанов Державіаслужби про накладення на позивача штрафів, тому вимоги позивача про визнання цих постанов протиправними та їх скасування є необґрунтованими і задоволенню судом не підлягають, що зумовлює необхідність відмовити у задоволенні цих вимог.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно і всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачі правомірність своїх дій та прийнятого рішення не довели, натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження та обґрунтування.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Скайап» (02121, м.Київ, Харківське шосе, 201-203 літера 2А, ) до Державної авіаційної служби України (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур