Справа № 826/10394/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Медіатрейдінг» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 07 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Медіатрейдінг» до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до ГУ ДФС у м.Києві, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09 червня 2017 року №, № , № , № 000361402.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 07 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити адміністративний позов. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при здійсненні перерахунку у випадку повернення товару, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригування, а тому у зв`язку з поверненням алкогольних напоїв на суму 492753,00 грн позивачем було зменшено дохідну частину на відповідну суму, що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу та відсутність підстав для нарахування позивачу податкових зобов`язань з ПДВ на суму 98551,00 та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 49275,00 грн., а також відсутні передбачені пп.39.2.1.7 пп.39.2.1 п.39.1 ст.39 ПК України для віднесення операції зі сплати роялті до контрольованих та збільшення на її суму фінансового результату звітного податкового періоду.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 встановлено, що алкогольні напої належної якості обміну та поверненню не підлягають, а тому здійснюючи повернення алкогольних напоїв позивач порушив вимоги чинних законодавчих актів, в результаті чого відбулось неправомірне сторнування дохідної частини на загальну суму 492753,00 грн, що свідчить про порушення позивачем положень пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, а оскільки ліцензійний договір від 04 січня 2016 року б/н був укладений з юридичною особою, створеною за законодавством Республіки Кіпр, то розмір роялті за використання торгівельних марок підлягав відображенню шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в період з 22 березня 2017 року по 04 травня 2017 року посадовими особами контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ТД Медіатрейдінг» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 15 травня 2017 року №172/26-15-14-02-05/27568896 (а.с.12), в якому зафіксовано порушення позивачем вимог пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, пп. 140.5.7 п.140.5 ст.140 ПК України, внаслідок чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 529932,00 грн та занижене податок на прибуток на загальну суму 60976,00 грн, порушення вимог п.185.1 ст.185, п.186.4 ст.186, п.187.1, п.188.1 ст.188, п.189.3 ст.189 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 98551,00 грн.

На підставі вказаного акту відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 09 червня 2017 року:

- № (а.с.68), яким збільшення суми грошового зобов`язання за платежем - податок на прибуток приватних підприємств на суму 91464,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 60976,00 грн та за штрафними (фінансові) санкції на суму 30488, 00 грн;

- № (а.с.69), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в України товарів на суму 147826,00, в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 98551,00 грн та штрафні (фінансові) санкції на суму 49275,00 грн;

- № (а.с.70), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів суму штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн;

- № (а.с.72), яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 529932,00 грн.

Позивачем подано скаргу від 18 червня 2017 року №16/06-17 (а.с.75) на вказані податкові повідомлення-рішення, за наслідками розгляду якої рішенням ДФС від 08 серпня 2017 року №17300/6/99-99-11-01-01-25 (а.с.82) податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що спеціальною нормою встановлено заборону на повернення алкогольних напоїв, крім того в матеріалах справи відсутні відповідні заяви про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів, а положеннями податкового законодавства передбачено збільшення фінансового результату податкового (звітного) періоду на суму витрат по нарахуванню роялті в повному обсязі, якщо роялті нараховані на користь нерезидентів, що зареєстровані у державах (на територіях), що включена до переліку держав (територій) затвердженого Кабінетом Міністрів України, до яких належить Республіка Кіпр.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 9.1.1, 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на прибуток підприємств та податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

Згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

В силу п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

З акту перевірки позивача (а.с.25) вбачається, що позивачем в 4 кварталі 2016 року позивач здійснив реалізацію алкогольних напоїв фізичним та юридичним особам на підставі ліцензії на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами і в подальшому реалізовані алкогольні напої були повернуті від покупців на загальну суму 792753,00 грн, що призвело до сторнування дохідної частини підприємства у 2016 році на суму 492753,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року №854 відповідно до ст.20 Закону України «Про захист прав споживачів» затверджено «Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями», які визначають основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим (далі - алкогольні напої) і спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування (п.1 Правил).

Пунктом 3 зазначених Правил передбачено, що вони поширюються на всіх суб`єктів господарювання на території України незалежно від форм власності, які зареєстровані в установленому порядку і мають ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, отриманий згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до п.28 наведених Правил алкогольні напої належної якості обміну та поверненню не підлягають.

Отже, положеннями законодавства, що регулюють спірні правовідносини, зокрема в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями, встановлено заборону повернення алкогольних напоїв належної якості.

Посилання апелянта на роз`яснення ДФС та матеріали ресурсу «ЗІР» щодо передбаченого порядку зменшення бази оподаткування на вартість повернутих товарів, в тому числі і алкогольних напоїв, не можуть суперечити наведеним вище нормам законодавства, та фактично стосуються реалізованої та в подальшому повернутої алкогольної продукції неналежної якості.

Крім того, повернення алкогольних напоїв проводиться за встановленою законом процедурою, встановленою ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідно до ч.8 якої у разі придбання покупцем продовольчих товарів неналежної якості продавець зобов`язаний замінити їх на товари належної якості або повернути покупцеві сплачені ним гроші, якщо недоліки виявлено у межах строку придатності.

Частиною 11 ст.8 Закону «Про захист прав споживачів» вимоги покупця розглядаються після пред`явлення розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу.

Крім того, у разі, якщо товар підлягає обміну чи поверненню, покупець повинен звернутися письмово до продавця із заявою про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо надходження від покупців відповідних заяв про розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів, а також тих, що свідчать, що реалізовані позивачем алкогольні напої були неналежної якості (результати експертизи, скарги споживачів, тощо).

Наведене свідчить про порушення позивачем вимог законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, що призвело до заниження доходу на загальну суму 492753,00 грн.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Оскільки сторнування дохідної частини на суму 492753,00 грн, внаслідок неправомірного та документально не підтвердженого повернення алкогольних напоїв у 2016 році вплинуло на формування бази оподаткування ПДВ і податкового зобов`язання з вказаного податку контролюючий орган дійшов вірного висновку про заниження показників ПДВ на загальну суму 98551 грн (20% х 492753,00 грн).

З акту перевірки позивача (а.с.34) вбачається, що позивачем укладено Ліцензійний договір від 04 січня 2016 року з Розетка Лімітед (юридичною особою, яка створена за законодавством Республіки Кіпр), відповідно до умов якого Розетка Лімітед надає позивачу обмежену невиключну ліцензію на використання торговельних марок, а позивач зобов`язується виплачувати Розетка Лімітед роялті, у вигляді 1 відсотка від зарезервованого товару. Відповідно до акту-звіту від 31 грудня 2016 року №1 про резервування товарів, позивачем за період з 04 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року було зарезервовано з використанням торговельних марок товари на загальну суму 1383049,00 доларів США. Розмір роялті, який підлягає сплаті позивачем на користь Розетка Лімітед становить 13830,49 доларів США.

Вищезазначену операцію позивачем було віднесено до складу витрат на загальну суму 375937,00 грн.

Підпунктом 14.1.225 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що роялті - будь-який платіж, отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп`ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інші аудіовізуальні твори, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Відповідно до пп.140.5.7 п.140.5 ст.140 ПК України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму витрат по нарахуванню роялті в повному обсязі, якщо роялті нараховані на користь нерезидентів, що зареєстровані у державах (на територіях), зазначених у підпункті 39.2.1.2 пункту 39.2 ст. 39 Податкового Кодексу.

Згідно з пп.39.2.1.2 п.39.2 ст.39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій) затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 977-р (що було чинним на момент виникнення спірних правовідносин) визначено «Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України», до яких належить, зокрема, Республіка Кіпр.

Положення п.39.2.1.7 визначають додаткові умови для віднесення господарських операцій до контрольованих і в жодному разі не нівелюють вимоги пп.39.2.1.2 п.39.2 ст.39 ПК України з урахуванням положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 977-р, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє зазначені посилання апелянта.

Таким чином, оскільки роялті у розмірі 13830,49 доларів США (375937,00 грн) сплачена позивачем на користь Розетка Лімітед, яка зареєстрована у Республіці Кіпр, що включена до «Переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України», контролюючий орган дійшов вірного висновку, що позивач мав збільшити фінансовий результат податкового (звітного) періоду на суму витрат по нарахуванню роялті у повному обсязі.

Наведене в сукупності призвело до завищення позивачем від`ємного значення об`єкта оподаткуванням податком на прибуток підприємств на суму 529932,00 грн, заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств на суму 60976,00 грн та заниження суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 98551,00 грн.

Пунктом 123.1 ст.123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З розрахунку сум штрафних (фінансових) санкцій (а.с.73) вбачається, що внаслідок позапланової перевірки позивача, за якою складено акт №4/26-15-14-07-02-10/37568896 від 24 січня 2017 року позивачу визначались суми податкового зобов`язання в податку на прибуток та податку на додану вартість, таким чином, з огляду на повторність визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання з наведених податків, контролюючим відповідачем правомірно застосовано санкцію, передбаченою абз.2 п.123.1 ст.123 ПК України у розмірі 50% суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Беручи до уваги, що позивачем у 2016 році здійснювалась реалізація алкогольних напоїв, що належать до підакцизних товарів на підставі відповідної ліцензії на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, у відповідності до ст.49 ПК України на нього покладено обов`язок за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації з акцизного податку.

Враховуючи, що податковим органом не встановлено факт подання позивачем декларації з акцизного податку за звітний (податковий) період, та до матеріалів справи позивачем не надано доказів виконання такого обов`язку, колегія суддів вважає, що відповідач дійшов вірного висновку про необхідність застосування до ТОВ «ТД «Медіатрейдінг» передбачених п.120.1 ст.120 ПК України штрафних санкції у розмірі 170,00 грн.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що при винесенні 09 червня 2017 року податкових повідомлень-рішень№, № , № , № 000361402 контролюючий орган діяв обґрунтовано, на підставі, у спосіб та в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог законодавства, що свідчить про відсутність підстав для скасування зазначених податкових повідомлень-рішень.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Медіатрейдінг» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 07 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний постанови виготовлено 27 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма