Справа № 620/1138/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1138/19 Суддя першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року, яке прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про те, що в основні постійні види грошового забезпечення, з яких обраховується пенсія, не входять матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та премії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області включити одноразові додаткові види грошового забезпечення та премії до переліку складових грошового забезпечення, які враховуються для виплати пенсії і повинні вноситись у довідку про грошове забезпечення для обчислення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю пенсійних виплат з 01 січня 2019 року до моменту вирішення спору судом;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача, в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що з матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премій були сплачені страхові внески, у зв`язку з чим суми таких виплат підлягають включенню до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Також позивач вказує на те, що суд першої інстанції не врахував рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначило, що одноразові виплати не входять до складу грошового забезпечення, тому суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії не були враховані під час розрахунку пенсії позивача. Також відповідач зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії було встановлене ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року - скасувати частині та прийняти нове рішення про задоволення позову в цій частині виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Положеннями ч. 2 ст. 317 КАС України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 01 січня 2019 року отримує пенсію відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою, у якій просив здійснити перерахунок пенсії, включивши в її розрахунок додаткові види грошового забезпечення: матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та премію. Також позивач просив виплачувати пенсію без обмеження її максимального розміру.

Листом від 13 березня 2019 року № 980/03/К-12 позивача було повідомлено про те, що до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії були включені посадовий оклад - 5500 грн 00 коп., оклад за військовим званням - 1480 грн 00 коп., надбавка за вислугу років (50 %) - 3490 грн 00 коп., додаткові види грошового забезпечення - 6191 грн 20 коп. До додаткових видів грошового забезпечення були включені: надбавка за особливості проходження служби - 4816 грн 20 коп., надбавка за кваліфікацію - 275 грн 00 коп., премія - 1100 грн 00 коп.).

Натомість виплати, на які посилається ОСОБА_1 , не є обов`язковими щомісячними виплатами та не мають постійного характеру, у зв`язку з чим не входять до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється пенсія.

Також у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13 березня 2019 року № 980/03/К-12 зазначено, що загальний розмір пенсії ОСОБА_1 складає 15077 грн 65 коп., з урахуванням максимального розміру пенсії - 14970 грн 00 коп.

Не погоджуючись з такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячних основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. При обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Також суд першої інстанції зазначив, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Суд першої інстанції врахував позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17 та від 12 березня 2019 року у справі № 750/4108/17.

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром суд першої інстанції зазначив, що норми ч. 2 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на період, що розпочався з 01 січня 2017 року, неконституційними не визнавалися.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 оскаржує бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не включення до грошового забезпечення при обчисленні пенсії додаткових видів грошового забезпечення, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та премії.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13 березня 2019 року № 980/03/К-12 до грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 були включені щомісячні премії у розмірі 1100 грн 00 коп. та не включені одноразові премії у розмірі 61240 грн 00 коп. Також до розрахунку не включені матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Особливості визначення заробітку (грошового забезпечення) для обчислення пенсій визначені у ст. 43 вказаного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Положеннями ч. 3 ст. 43 вказаного Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена також у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Отже, ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» містить ширший перелік видів грошового забезпечення у порівнянні зі ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відносить до складу грошового забезпечення одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При вирішенні питання щодо можливості включення до складу грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії одноразових додаткових видів грошового забезпечення колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, спеціальним законом, який визначає умови та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців є саме Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно, при визначенні складових грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії слід керуватися ч. 3 ст. 43 вказаного Закону.

Як раніше зазначалося, вказана норма права передбачає обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, яке включає: оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що одноразові додаткові види грошового забезпечення, у тому числі матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, не включаються до грошового забезпечення для обчислення пенсії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що з розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразових премій було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На думку позивача, положення ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачають обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, до якого входять усі виплати, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів вважає зазначені доводи ОСОБА_1 необґрунтованими, адже ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, яке одночасно відповідає двом умовам:

- є окладом за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентною надбавкою за вислугу років, щомісячним додатковим видом грошового забезпечення (надбавкою, доплатою, підвищенням) чи премією;

- з нього було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач не заперечує, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразові премії не належать до грошового забезпечення, складові якого визначені у ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У свою чергу сам по собі факт сплати із сум зазначених виплат єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не є достатньою підставою для їх віднесення до грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що розмір грошового забезпечення позивача для цілей обчислення пенсії був визначений у повній відповідності до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Адміністративний позов ОСОБА_1 містив також позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження максимального розміру пенсії.

Фактичне обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 десяти прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 13 березня 2019 року № 980/03/К-12, у якому зазначено, що загальний розмір пенсії позивача складає 15077 грн 65 коп., а з урахуванням обмеження - 14970 грн 00 коп.

Разом з тим у вказаному листі не зазначено матеріально-правову підставу для застосування такого обмеження.

У свою чергу у відзивах на позову заяву та на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вказує на те, що обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 встановлене відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Перевіряючи обґрунтованість застосування обмеження розміру пенсії у відношенні ОСОБА_1 , колегія суддів враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень - визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII, яким внесені зміни до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме: слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Зазначений Закон був прийнятий 06 грудня 2016 року, проте набув чинності з 01 січня 2017 року, тобто після прийняття Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016.

Суд першої інстанції визнав безпідставним посилання позивача на вказане рішення Конституційного Суду України з тих підстав, що цим рішенням визнано неконституційним положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що стосувалася періоду часу з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, адже відповідно до ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратили чинність.

Відповідно, зміни, внесені до цієї норми права з 01 січня 2017 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII - є нереалізованими та не змінюють правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем у цій справі.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 15 квітня 2019 року № 127/4270/17 та від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, зазначені зміни передбачали продовження дії обмежень щодо максимального розміру пенсії до 31 грудня 2017 року, а той час як ОСОБА_1 отримує пенсію, призначену відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01 січня 2019 року.

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 щодо виплати пенсії без застосування обмеження її максимальним розміром, що дорівнює десяти прожитковим мінімумам, установлених для осіб, які втратили працездатність - є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 02 квітня 2019 року, та є підставами для його скасування в частині.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права у частині визначення складових грошового забезпечення для обчислення пенсії, проте невірно застосував норми матеріального права при вирішення питання про виплату пенсії без обмеження її максимального розміру. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року - скасувати частині та прийняти нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову в цій частині:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 із застосуванням обмеження максимального розміру, передбаченого ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 01 січня 2019 року виплачувати пенсію ОСОБА_1 без застосування обмеження максимального розміру, передбаченого ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку