Справа № 560/244/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/244/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

19 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Розумняк Олени Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року (ухвалене в м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницького окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року позивач звернулась до суду із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що оскаржуваний наказ прийнятий з порушенням Закону України "Про державну службу", зокрема, порушено порядок дисциплінарного провадження, та не дотримано визначених законом гарантій прав державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності. Також, вважає, що дисциплінарною комісією при розгляді дисциплінарної справи не з`ясовано усіх обставин, що мають значення для справи, а також, не забезпечено права державному службовцю на ознайомлення з матеріалами справи перед прийняттям рішення про накладення дисциплінарного стягнення, права внести зауваження до висновку та надати додаткові пояснення.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

22 липня 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Позивач та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача під час судового засідання заперечувала щодо задоволення вимог апеляційної скарги, просила суд залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що з 09.07.2008 року ОСОБА_1 працювала на посаді консультанта з кадрової роботи Хмельницького окружного адміністративного суду.

30 жовтня 2009 року переведена на посаду помічника судді.

З 01 лютого 2010 року працювала на посаді начальника відділу інформаційної та аналітично-статистичної роботи.

01 лютого 2011 року призначена на посаду керівника апарату суду та з 21 лютого 2013 року займає посаду начальника відділу узагальнення судової практики та інформаційно - статистичної роботи.

У зв`язку із внесенням змін до структури та штатного розпису Хмельницького окружного адміністративного суду виведено зі штату суду відділ аналітично - статистичної роботи та створено відділ аналітичного та інформаційного забезпечення, який із 08 травня 2018 року очолює позивач.

З 10 травня 2018 року головних спеціалістів відділу аналітично-статистичної роботи ОСОБА_5 та ОСОБА_4 переведено на посади головних спеціалістів відділу аналітичного та інформаційного забезпечення, за їх згодою.

12.11.2018 року на ім`я керівника апарату Хмельницького окружного адміністративного суду надійшла доповідна записка начальника відділу державної служби та управління персоналом вказаного суду, якою повідомлено про те, що при перевірці визначених завдань, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", для проведення оцінювання службової діяльності за 2018 рік, виявлено відсутність завдань, ключових показників для державних службовців суду, які в результаті зміни структури суду, перейменування назви відділу, переведені наказом в. о. керівника апарату суду до іншого структурного відділу, а саме:

- ОСОБА_5 головного спеціаліста відділу аналітичного та інформаційного забезпечення;

- ОСОБА_4 головного спеціаліста відділу аналітичного та інформаційного забезпечення;

Беручи до уваги інформацію, викладену у доповідній записці від 12.11.2018 року, та з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, керівником апарату суду 14.11.2018 року видано наказ №196 - П "Про ініціювання дисциплінарного провадження", та проведено дисциплінарною комісією службове розслідування, яким встановлено:

- факт відсутності завдань та ключових показників для державних службовців відділу аналітичного та інформаційного забезпечення головного спеціаліста ОСОБА_5 та головного спеціаліста цього ж відділу ОСОБА_4 на момент порушення дисциплінарного провадження;

- факт наявності копій завдань та ключових показників у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;

- факт передачі начальником відділу аналітичного та інформаційного забезпечення ОСОБА_1 тільки 23.11.2018 року завдань та ключових показників вищезазначених державних службовців з метою долучення до особових справ, які 26.11.2018 р. приєднані до особових справ.

На підставі вказаного висновку від 03.12.2018 року, керівником апарату суду видано наказ №218- П від 05.12.2018 року " Про ініціювання дисциплінарного провадження ".

На виконання зазначеного наказу, дисциплінарна комісія провела службове розслідування щодо визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку начальником відділу аналітичного на інформаційного забезпечення ОСОБА_1

Дисциплінарною комісією встановлено, що 12.11.2018 року керівником апарату Хмельницького окружного адміністративного суду видано наказ № 191 - П " Про проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії " Б " та " В " .

У зв`язку із відсутністю в особових справах оригіналів завдань і ключових показників державних службовців ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на момент видачі наказу №191 - П " Про проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії " Б " та " В "дані державні службовці, які переведені на посади з 10.05.2018 року та підлягали оцінюванню, так як на момент видання наказу про проведення оцінювання пропрацювали на займаній посаді 6 місяців, не проходили оцінювання.

За результатами проведеного службового розслідування, згідно висновку від 03.01.2019 р., дисциплінарною комісією встановлено, що лише 23 листопада 2018 р. позивач подала на ім`я керівника апарату суду доповідну записку з додатками ( завданнями та ключовими показниками для головного спеціаліста відділу аналітичного та інформаційного забезпечення ОСОБА_5 та головного спеціаліста відділу аналітичного та інформаційного забезпечення ОСОБА_4 ), які 26 листопада 2018 року за резолюцією керівника апарату передано начальнику відділу державної служби та управління персоналом Мельничук Л.А . для долучення їх до особових справ.

Дисциплінарною комісією виявлено, що передача безпосереднім керівником державних службовців, ОСОБА_1 завдань та ключових показників державних службовців ОСОБА_5 та ОСОБА_4 після видачі наказу про проведення оцінювання державних службовців, спричинила негативний наслідок. Так, державні службовці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не були включені до списку державних службовців апарату суду, оцінювання яких проводилося у 2018 році, відтак були позбавлені можливості проходити оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, що відповідно вплинуло на їх законні права та інтереси, а саме: можливість планування службової кар`єри та визначення потреби у професійному навчанні.

У результаті проведеного службового розслідування, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що начальником відділу аналітичного та інформаційного забезпечення ОСОБА_1 допущено неналежне виконання актів органів державної влади, а саме: Закону України " Про державну службу", Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців та Методичних рекомендацій щодо визначення ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державних службовців, яке виявилось у передачі оригіналів погоджених завдань та ключових показників державних службовців ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до відділу державної служби та управління персоналом після видачі керівником апарату наказу про проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії " Б " та " В ", що є дисциплінарним проступком, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України "Про державну службу".

За результатами проведеного службового розслідування, 11 січня 2019 року керівником апарату суду прийнято наказ №9 - П " Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ", яким застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернулась до суду для його скасування.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що проведення дисциплінарного провадження було здійснено у відповідності до вимог Закону України "Про державну службу". А під час його проведення виявлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку. У зв`язку з чим дисциплінарне стягнення відповідає тяжкості проступку, а отже наказ керівника апарату Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року № 9-П "Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 " винесений правомірно та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок та процедуру проведення дисциплінарного провадження стосовно державного службовця визначає Закон України " Про державну службу ".

Згідно із ч. 1 ст. 64 Закону України " Про державну службу " за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч. 1 ст. 65 Закону України " Про державну службу ").

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 65 Закону України " Про державну службу " дисциплінарним проступком зокрема є невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

До державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану (ч.ч. 1, 3 ст. 66 Закону України " Про державну службу ").

Згідно з частиною першою статті 67 Закону № 889-VIII, дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

При цьому, частиною 3 вказаної статті передбачено, у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 68 Закону України " Про державну службу " дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Дисциплінарні стягнення накладаються ( застосовуються ) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій " Б " і " В ": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що за неналежне виконання службових обов`язків державний службовець підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Такий вид стягнення накладається керівником апарату суду, як суб`єктом призначення на посаду за поданням відповідної дисциплінарної комісії.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Закону України " Про державну службу " для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (ч. ч. 9, 10, 11 ст. 69 Закону України " Про державну службу").

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 7 п. 1 ч. 8, 9 ст. 71 Закону України " Про державну службу " з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії " А ", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій " Б " і " В ", - дисциплінарною комісією у державному органі.

Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб`єктом призначення, але не більш як до двох місяців.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються.

За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже, відносно державного службовця може бути проведено службове розслідування тривалість якого не може перевищувати одного місяця, крім випадків продовження цього терміну, в ході якого державному службовцю надається право подавати свої пояснення. За результатами службового розслідування складається висновок про наявність в діях державного службовця дисциплінарного проступку, який є підставою для висновку дисциплінарної комісії та подання до суб`єкта призначення про притягнення такого державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Аналізуючи доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі судом встановлено, що вони зводяться виключно до таких основних аспектів, а саме: порушення порядку ініціювання дисциплінарного провадження (ст.ст. 71,73 Закону України " Про державну службу"); неповноти з`ясування дисциплінарною комісією усіх обставин справи та невідповідності висновків дисциплінарної комісії чинному законодавству (ст.ст.44,73 Закону України "Про державну службу", Типовому порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців) та дійсним обставина справи; не складання та не надання дисциплінарною комісією висновку по матеріалам дисциплінарного провадження № 13 про наявність або відсутність у діях позивача дисциплінарного проступку; порушення права позивача на ознайомлення з матеріалами справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення та внесення відповідних зауважень та клопотань.

Колегія суддів вважає, що твердження апелянта, про те, що керівником апарату Хмельницького окружного адміністративного суду порушено Закон України «Про державну службу» зокрема у частині ініціювання дисциплінарного провадження не відповідає дійсності, з огляду на наступне.

Перелік обставин та документів, на підставі яких ініціюються дисциплінарні провадження, вимоги до форми їх викладу, змісту на наявності певних реквізитів чинним законодавством України не визначено.

Тому, за результатом розгляду висновку дисциплінарного провадження №13 від 03.12.2018 р., керівник апарату суду виявив ряд достатніх підстав задля ініціювання дисциплінарного провадження на підставі виявлених дисциплінарною комісією фактів. Статтею 68 Закону України «Про державну службу» визначено, що дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення, що й було реалізовано керівником апарату суду шляхом видання наказу №218-П від 05.12.2018 р. «Про ініціювання дисциплінарного провадження».

На виконання наказу №218-П від 05.12.2018 р. «Про ініціювання дисциплінарного провадження», дисциплінарна комісія розглянула дисциплінарне провадження №14 щодо визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку начальником відділу аналітичного на інформаційного забезпечення ОСОБА_1 ..

У ході вказаного дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією встановлено, що 12.11.2018 року керівником апарату Хмельницького окружного адміністративного суду Панчуком О.О. видано наказ №191-П «Про проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» та «В»». Пунктом 6 Типового порядку встановлено, що оцінювання проводиться, якщо на момент прийняття наказу (розпорядження) про його проведення державні службовці працювали на займаній посаді у звітному році з визначеними їм завданнями не менш як шість місяців. У зв`язку із відсутністю в особових справах оригіналів завдань і ключових показників державних службовців ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на момент видачі наказу №191-П «Про проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» та «В»» дані державні службовці, які переведені на посади з 10.05.2018 року та підлягали оцінюванню, так як на момент видання наказу про проведення оцінювання пропрацювали на займаній посаді 6 місяців, не проходили оцінювання.

Згідно висновку від 03.01.2019 р., дисциплінарною комісією встановлено, що лише 23 листопада 2018 р. позивач подала на ім`я керівника апарату суду доповідну записку з додатками (завданнями та ключовими показниками для головного спеціаліста відділу аналітичного та інформаційного забезпечення ОСОБА_6 та головного спеціаліста відділу аналітичного та інформаційного забезпечення ОСОБА_4 ), яку 26 листопада 2018 року за резолюцією керівника апарату суду передано начальнику відділу державної служби та управління персоналом Мельничук Л.А. для долучення їх до особових справ.

Дисциплінарною комісією виявлено, що у результаті невчасної передачі відділу державної служби та управління персоналом безпосереднім керівником державних службовців ОСОБА_1 . завдань та ключових показників державних службовців ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а саме після видачі наказу про проведення оцінювання державних службовців, було спричинено негативний наслідок - державні службовці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не були включені до списку державних службовців апарату суду, оцінювання яких проводилося у 2018 році, відтак були позбавлені можливості проходити оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, що відповідно вплинуло на їх законні права та інтереси,

Позивач, як на безпідставність притягнення її до відповідальності зазначає те, що завдання та ключові показники для державних службовців були розроблені наступного дня після їх переведення на посади, у зв`язку із зміною назви відділу у відповідності з пунктом 11 Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, який передбачає, що визначення завдань і ключових показників для державного службовця проводиться у грудні року, що передує звітному, або протягом десяти робочих днів після призначення (переведення) на посаду.

ОСОБА_1 вважає, що процедура та строки передачі завдань та ключових показників до служби управління персоналом законодавством не визначена та не була узгоджена між структурними підрозділами апарату Хмельницького окружного адміністративного суду.

Під час розгляду справи позивач зазначила, що в її діях відсутній склад дисциплінарного проступку, оскільки не порушувала вимог Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діляьності державних службовців, завдання та ключові показники працівників відділу були розроблені, вони керувались ними у своїй діяльності. Зазначає, що ніхто з працівників відділу державної служби та управлінням персоналом, відповідальних за формування особових справ не звертався до неї з вимогою щодо передачі завдань та ключових показників, а вона не була обізнана, що вказані показники потрібно передавати у відповідний відділ.

Тому вважає, що вина її виключно в тому, що вказані показники не були передані до відділу державної служби та управління персоналом, оскільки не знала щодо строків надання таких показників.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 29 Типового Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 року № 640 визначено, що завдання і ключові показники після їх обговорення з державним службовцем визначаються такими особами:

- державним службовцям, які обіймають посади керівників територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади; керівників структурних підрозділів місцевих держадміністрацій із статусом юридичної особи публічного права, - суб`єктом призначення після погодження з відповідним заступником керівника державного органу, за яким закріплено здійснення контролю, координації та інше спрямування роботи такого територіального органу або структурного підрозділу ( за наявності);

- державним службовцям, які обіймають посади керівників апарату місцевих держадміністрацій, керівника апарату Представництва Президента України в Автономній Республіці Крим, - суб`єктом призначення;

- державним службовцям, які обіймають посади заступників керівників територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади; заступників керівників структурних підрозділів місцевих держадміністрацій із статусом юридичної особи публічного права, - керівником державної служби;

- державним службовцям, які обіймають посади керівників апарату місцевих судів, апеляційних судів і їх заступників, - головою відповідного суду;

- державним службовцям, які обіймають посади керівників самостійних структурних підрозділів державних органів, - керівником державної служби після погодження з відповідним заступником керівника державного органу, за яким закріплено здійснення контролю, координації та інше спрямування роботи такого структурного підрозділу (за наявності);

- державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "В", визначені структурою державних органів у разі недоцільності утворення структурних підрозділів, - керівником державної служби;

- державним службовцям, які займають інші посади державної служби категорій "Б" і "В", - безпосереднім керівником за погодженням з керівником самостійного структурного підрозділу (за наявності).

Стаття 2 Закону України «Про державну службу» визначає, що безпосередній керівник - найближчий керівник, якому прямо підпорядкований державний службовець. Окрім цього, п. 1.7 посадової інструкції начальника відділу аналітичного та інформаційного забезпечення визначено, що начальнику відділу безпосередньо підпорядковані працівники цього відділу.

Таким чином, аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що безпосередній керівник державного службовця (у даних спірних правовідносинах це позивач ОСОБА_1 ) повинен був у десятиденний термін з дня переведення на посаду державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" ( ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно) визначити завдання та ключові показники на 2018 рік.

У свою чергу, пункт 28 Порядку визначає, що завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність і державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні. Завдання і ключові показники оформляються згідно з додатком 6 і зберігаються в особовій справі державного службовця, а копії залишаються з державного службовця та його безпосереднього керівника.

Окрім цього, пунктом 6 Методичних рекомендацій щодо визначення ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» затверджені наказом Національного агентства України з питань державної служби 27.11.2017 року №237 (далі - Методичні рекомендації) при визначенні завдань та ключових показників рекомендовано дотримуватись такої послідовності:

- аналіз стратегічних документів, зокрема, стратегії державного органу, плану пріоритетних дій (плану роботи) державного органу на рік, планів роботи з реалізації стратегічних документів державного, регіонального та місцевого рівнів;

- виокремлення керівником державного органу пріоритетних завдань для кожного структурного підрозділу та доведення змісту таких завдань до державних службовців у відповідних структурних підрозділах;

- розроблення державними службовцями пропозицій щодо своїх завдань, внесення їх на розгляд безпосереднього керівника;

- виокремлення керівником структурного підрозділу державного органу пріоритетних завдань для кожного державного службовця, який перебуває у його безпосередньому підпорядкуванні;

- обговорення й узгодження змісту завдань і ключових показників з кожним відповідним державним службовцем. При цьому рекомендується провести індивідуальну бесіду з використанням рекомендованого переліку питань;

- остаточне погодження завдань і ключових показників державного службовця його безпосереднім керівником (у визначених випадках керівником державної служби);

- передача безпосереднім керівником державного службовця (у визначених випадках керівником державної служби) оригіналу погоджених завдань і ключових показників службі ! управління персоналом державного органу;

- зберігання копій погоджених завдань і ключових показників державним службовцем та ; його безпосереднім керівником (у визначених випадках керівником державної служби).

Здійснивши аналіз вищезазначених правових норм, колегія суддів вважає, що законодавчо визначено алгоритм дій начальника відділу, які ОСОБА_1 мала б дотримуватись.

Судова колегія зауважує, що посадовою інструкцією визначено посадові обов`язки позивача, в тому числі:

- здійснення керівництва діяльністю відділу, розподіл обов`язків між працівниками відділу, здійснення контролю виконання працівниками відділу посадових інструкцій (п.2.1);

- надання методичної та практичної допомоги підпорядкованим працівникам відділу (п.2.2);

- контроль організації діловодства у відділі (п.2.4);

Крім того, суд зауважує, що п.4.2 вказаної посадової інструкції визначено, що начальник відділу несе персональну відповідальність за організацію роботи відділу, виконання завдань та функцій, покладених на відділ.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача та її представника, що саме працівники відділу державної служби та управління персоналом повинні були контролювати наповненість особових справ, в даному випадку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки сукупність вищевказаних норм дає можливість стверджувати, що контроль передачі оригіналів завдань та ключових показників до служб управління персоналом здійснюється саме безпосереднім керівником, а не службою управління персоналом.

В судовому засіданні представник позивача наполягала на тому, що ОСОБА_1 у відповідності до вимог Типового порядку було визначено завдання та ключові показники в строки встановлені законодавством, що підтверджується поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до наказу Національного агентства України з питань державної служби № 237 від 27.11.2017 р. «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо визначення ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»», безпосередньому керівнику державного службовця рекомендовано забезпечити систематичний моніторинг стану виконання завдань і досягнення ключових показників, розробити систему моніторингу, яка б включала збір, аналіз і використання даних/інформації про стан досягнення ключових показників кожного державного службовця, який перебуває у підпорядкуванні. Цим наказом рекомендовано безпосередньому керівнику щоквартально проводити бесіду з державним службовцем, який перебуває у його підпорядкуванні, з метою з`ясування стану виконання завдань і досягнення ключових показників, причин відставання або незадовільного стану досягнення ключових показників.

Колегія суддів наголошує, що позивачем ні під час долучення завдань і ключових показників до матеріалів особових справ ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ні під час дисциплінарного провадження, ні під час судового розгляду у судах першої та апеляційної інстанціях не подано жодного належного доказу, який би достовірно підтверджував факти, що:

державні службовці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 безпосередньо працювали із визначеними їм завданнями;

безпосередній керівник (позивач) здійснювала моніторинг стану виконання завдань і ключових показників державних службовців,

безпосередній керівник (позивач) проводила щоквартальні бесіди із державними службовцями з цього приводу.

Доводи позивача про те, що державні службовці працювали із визначеними їм завданнями та ключовими показниками діяльності на 2018 рік носять характер тверджень.

Разом з тим, суд зауважує, що під час розгляду справи позивачу була надана можливість надати додаткові докази по справі, якими вона обґрунтовує свої вимоги, чи заявляти будь які клопотання, при цьому, як позивач так і її представник не скористались такою можливістю, тому колегія суддів здійснювала розгляд даної справи в межах тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Суд зауважує, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Разом з цим, доводи та твердження без належного документального підтвердження не відносяться до доказів у розумінні КАС України, відтак, відповідно суд не враховує їх як належний доказ.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що невчасна передача погоджених оригіналів завдань та ключових показників державних службовців ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до відділу державної служби управління персоналом, а саме після видачі керівником апарату наказу про проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії " Б" та " В" призвела до наслідків не проходження державними службовцями вчасно оцінювання.

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем порядку ініціювання дисциплінарного провадження, а саме Закону України " Про державну службу", колегія суддів зазначає наступне.

Як було встановлено в судовому засіданні службова перевірка відбувалась у два етапи.

Згідно пояснень представника відповідача та наданих до справи матеріалів дисциплінарних проваджень №№13 та 14 було встановлено, що метою ініціювання дисциплінарного провадження від 14.11.2018 року була перевірка факту відсутності завдань та ключових показників для державних службовців, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (головних спеціалістів відділу аналітично та інформаційного забезпечення Хмельницького окружного адміністративного суду) відповідно до статті 68 Закону України " Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Закінчена вказана перевірка була висновком за результатами розгляду дисциплінарного провадження від 03 грудня 2018 року, яким було встановлено:

- факт відсутності завдань та ключових показників для державних службовців відділу аналітичного та інформаційного забезпечення головних спеціалістів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на момент порушення дисциплінарного провадження;

- факт наявності копій завдань та ключових показників у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ;

- факт передачі начальником відділу аналітичного та інформаційного забезпечення ОСОБА_1 23 листопада 2918 року завдань та ключових показників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з метою долучення до особових справ, які 26 листопада 2018 року приєднані до особових справ.

Оскільки, вказана перевірка не проводилась конкретно по будь якій особі і не встановлювався факт наявності дисциплінарного проступку чи його відсутність з боку будь яких осіб, тому не відбирались пояснення у позивача.

Після встановлення вказаних фактів керівником апарату Хмельницького окружного адміністративного суду ініційоване дисциплінарне провадження 05.12.2018 року, з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку начальником відділу аналітичного та інформаційного забезпечення ОСОБА_1 .

При проведенні даного розслідування були відібрані пояснення та зібрані інші матеріали.

03.01.2019 року дисциплінарною комісією за результатами розгляду дисциплінарної справи було складено пропозицію щодо рекомендування керівнику апарату Хмельницького окружного адміністративного суду, відповідно до п. 2 ч.1 ст.66 Закону України " Про державну службу", застосувати до начальника відділу аналітичного та інформаційного забезпечення ОСОБА_1 стягнення у вигляді догани.

Як на одну із підстав скасування оскаржуваного наказу позивач посилається на те, що при накладенні дисциплінарного стягнення було грубо порушено вимоги частини 6 ст. 74 Закону України «Про державну службу», яка гарантує право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи, частини 1 ст. 76 Закону України «Про державну службу», якою гарантовано право державного службовця на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Аналізуючи вказані доводи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 69 Закону України " Про державну службу " для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (ч. ч. 9, 10, 11 ст. 69 Закону України " Про державну службу").

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 7 п. 1 ч. 8, 9 ст. 71 Закону України " Про державну службу " з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії " А ", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій " Б " і " В ", - дисциплінарною комісією у державному органі.

Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений суб`єктом призначення, але не більш як до двох місяців.

Особи, які проводять службове розслідування, мають право: одержувати пояснення від державного службовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб щодо обставин справи; одержувати у підрозділах державного органу чи за запитом в інших органах необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; одержувати консультації відповідних спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються;

За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже, відносно державного службовця може бути проведено службове розслідування тривалість якого не може перевищувати одного місяця, крім випадків продовження цього терміну, в ході якого державному службовцю надається право подавати свої пояснення. За результатами службового розслідування складається висновок про наявність в діях державного службовця дисциплінарного проступку, який є підставою для висновку дисциплінарної комісії та подання до суб`єкта призначення про притягнення такого державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Під час судового засідання позивач та її представник не заперечували, що позивач ознайомлювалась із матеріалами дисциплінарної справи, надавши пояснення відповідачу, але вважають, що підготувати детальне пояснення по суті не було змоги, оскільки ознайомлення з дисциплінарною справою та отримання копії висновку відбулось лише о 13.20 11 січня 2019 року, а тому на переконання позивача їй необхідно було більше часу для вивчення матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 75 Закону України «Про державну службу», яка зобов`язує суб`єкта призначення отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності пояснення.

Так, відповідно до листа керівника апарату суду від 11.01.19 року (а с. 21-22 т.1) ОСОБА_1 . відповідачем було запропоновано надати письмові пояснення до 15-00 год. 11.01.2019 року.

Як свідчать матеріали справи та встановлено під час судового розгляду, дисциплінарною комісією Хмельницького окружного адміністративного суду дотримано наведені вище умови, а саме: у ОСОБА_1 відбиралися пояснення, в яких вона мала можливість викласти свої міркування з приводу досліджуваних обставин. Службове розслідування було проведено з врахуванням строків та за його наслідками було складено висновок і подання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Частиною 2 ст. 76 Закону України «Про державну службу», гарантовано право державного службовця на внесення зауважень до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надання додаткових пояснень і додаткових матеріалів, що стосуються зазначених обставин.

Колегія судді наголошує, що належних доказів щодо перешкод у можливості внести зауваження, клопотання на стадії ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи перед накладенням дисциплінарного стягнення до суду позивачем не було надано, а у письмових поясненнях № вн-529/19, які містяться в матеріалах справи, від 11.01.2019 року позивачем було висловлено відповідні зауваження та надано додаткові пояснення.

Колегія суддів наголошує, що статтею 76 Закону України «Про державну службу» визначено основне призначення ознайомлення із матеріалами дисциплінарного провадження: забезпечення можливості державному службовцю за результатами ознайомлення внести зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи. А правова природа письмових пояснень, отримання яких передбачено статтею 75 цього Закону полягає у тому, аби перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкту призначення державний службовець у обов`язковому порядку повідомив такі обставини: час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини.

Колегія суддів вважає помилковим твердження апелянта, що написання пояснень, передбачених ст. 75 Закону України «Про державну службу» повинно здійснюватися лише виключно після ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи (ст.76 цього Закону).

Суд зауважує, що вказане право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження - це можливість, якою особа може скористатися на власний розсуд або ж не скористатися, у той же час, надання письмових пояснень це законодавчо визначений до виконання у обов`язковому порядку необхідність державному службовцю подати пояснення, а суб`єкта призначення відібрати такі пояснення.

Колегія суддів наголошує, що право на ознайомлення із матеріалами дисциплінарного провадження перед накладенням такого дисциплінарного провадження та обов`язок отримати пояснення від державного службовця перед накладенням дисциплінарного стягнення в силу різної правової природи та призначення не взаємопов`язані між собою. Таким чином, бажання державного службовця здійснити ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи у порядку ст.76 Закону України «Про державну службу» жодним чином не відміняє та не зупиняє виконання обов`язку державного службовця, який притягається до відповідальності подати, а суб`єкта призначення отримати відповідні письмові пояснення, передбачені ст. 75 цього Закону.

Суд зауважує, що час - є оціночним поняттям. Законодавчо не встановлено вимог щодо встановлення відповідного часу для надання пояснень.

Тому, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позивачу було надано час для ознайомлення з матеріалами дисциплінарних проваджень та надання відповідних пояснень, а тому на переконання колегії суддів при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не було допущено грубих порушень, які б унеможливлювали надання позивачем пояснень щодо обставин службової перевірки, що свідчить про не порушення відповідачем прав позивача.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи наведені апелянтом аргументи, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані доводи, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 вересня 2019 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.