Справа № 120/2714/19-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2019 р. Справа № 120/2714/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іден. код НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця) про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила про протиправну бездіяльність відповідача щодо невиплати з травня 2017 року по даний час пенсії ОСОБА_1 Вважаючи бездіяльність органу Пенсійного фонду України протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Разом із позовом позивачем подано клопотання про поновлення строку для звернення до суду.

Ухвалою суду від 28.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 11.09.2019 року. Крім того, даною ухвалою надано відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

10.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні даного адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції вказує, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 1202/1627/19-а від 10.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 (з аналогічним предметом та підставами) залишено без розгляду.

Поряд з цим зазначає, що припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщеної особи, відбулось на підставі її особистої заяви від 22.05.2017 року, в зв`язку із переїздом на непідконтрольну територію з 01.06.2017 року.

Крім того, звернула увагу суду на те, що з часу припинення виплати пенсії, ОСОБА_1 до пенсійного органу про її поновлення не зверталась, нової довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи та акту обстеження матеріально-побутових умов не надавала, а тому відсутні правові підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень здійснити пенсійні виплати за період з травня 2017 року по теперішній час.

11.09.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області надано суду оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 11.09.2019 року замінено Іллінецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Цією ж ухвалою, судове засідання у справі відкладено на 27.09.2019 року.

У судове засідання призначене на 27.09.2019 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, на адресу суду від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За приписами ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 122 Кодекс адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що приписами ч. 2 ст. 122 КАС України дійсно встановлено загальний строк звернення до суду особою за захистом своїх порушених прав, у шість місяців.

Однак, частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Суд враховує, що вимоги позивача безпосередньо спрямовані на виплату їй призначеної пенсії за минулий час, отже такі вимоги не обмежуються будь-яким строком.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Єнакіївським МВ УМВС у Донецькій області від 02.08.2002 року.

Позивач перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Єнакієво Донецької області та отримувала пенсію за віком, відповідно до тимчасового посвідчення № НОМЕР_3 .

З 12.09.2014 року позивач перебувала на обліку в Іллінецькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримувала пенсію за віком як внутрішньо переміщена особа.

22.05.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про припинення виплати пенсії з 01.06.2017 року у зв`язку з переїздом на непідконтрольну територію у м. Южнокомунарівськ Донецької області.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право відповідно до ч. 2 ст. 46 Конституції України гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел, і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 (далі по тексту - Закон № 1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за /днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Приписами ст. 47 Закону № 1058 визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Закон № 1058 або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав зупинення або непоновлення виплати вже призначеної пенсії, є тільки підстави припинення виплати пенсії, які визначені статтею 49 цього Закону.

Згідно ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VІІ від 20.10.2014 року встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно ст. 10 цього Закону Кабінет Міністрів України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 08.06.2016 року №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам". Також даною Постановою затверджено Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі - Порядок).

Відповідно до п.1 Порядку цей Порядок визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів

Таким чином, Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" регулюються питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та надаються повноваження Кабінету Міністрів України щодо координації і контролю діяльності органів виконавчої влади (в тому числі Управління) щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, а Постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлений механізм здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Так, Управління складає та направляє до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення списки осіб, які звернулись за призначенням (відновленням) пенсії для розгляду на Комісії, та на підставі рішення Комісії призначає (відновлює) пенсійні виплати.

Управління призначає та поновлює пенсію на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 15 та п. 16 Порядку, поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі здійснюється за рішенням комісії, прийнятим на підставі подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, що внесене разом з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

У разі прийняття позитивного рішення комісією згідно з пунктом 15 цього Порядку соціальні виплати поновлюються через два місяці з місяця прийняття рішення про припинення таких виплат. Комісія може прийняти рішення про поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі з місяця припинення таких виплат у разі, коли така особа перебуває у складних життєвих обставинах і з поважних причин не виконала вимоги структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, передбачені пунктами 6 і 7 цього Порядку.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи 22.05.2017 року ОСОБА_1 особисто подала до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області заяву про припинення виплати пенсії з 01.06.2017 року у зв`язку з переїздом на непідконтрольну територію у м. Южнокомунарівськ Донецької області.

Після 22.05.2017 року, ОСОБА_1 із заявою про поновлення виплати пенсії до Іллінецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області не зверталась, нової довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи та акту обстеження матеріально-побутових умов не надавала.

Суд зазначає, що Іллінецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області припинено виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі її власної заяви.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідач діяв у межах чинного законодавства України при припиненні виплати пенсії позивачу з 01.06.2017 на підставі заяви ОСОБА_1 , виходячи з п. 5 ч. 1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії припиняється в інших випадках, передбачених законом.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 та виплатити заборгованість з травня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 КАС якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. Враховуючи, що ухвалою від 28.08.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі та відмову у задоволенні позову, сума передбаченого законом судового збору підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України), судовий збір у сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іден. код НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця).

Рішення у повному обсязі виготовлене 01.10.2019 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна