Справа № 120/2598/19-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

23 вересня 2019 р. Справа № 120/2598/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Юлії Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Ніконової Т.В.,

представників позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2,

представника відповідача: Бурки М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та скасування вимог

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та скасування вимог.

Разом із поданням позовної заяви позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання позивач зазначив, що вимоги про сплату недоїмки ЄСВ №Ф-123028-52У від 09.11.2018 року в сумі 15819,54 грн. та№Ф-123028-52 від 05.06.2019 року в сумі 20845,14 грн. він не отримував, оскільки знаходиться в «Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Жмеринського району Вінницької області, а про вимоги дізнався від адвоката та від дружини у серпні 2019 року.

Ухвалою суду від 28.08.2019 року відкрито провадження у справі та повідомлено, що клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду буде вирішено у судовому засіданні.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду та просили його задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача щодо вирішення клопотання про поновлення строку звернення до суду поклався на розсуд суду.

Визначаючись щодо поданого клопотання, суд керується наступним.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Частиною 2 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи та перебуває на повному державному забезпеченні у відділенні стаціонарного догляду для в постійного або тимчасового проживання КУ "Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Жмеринського району Вінницької області".

Вимоги про сплату боргу ОСОБА_3 надсилались на адресу АДРЕСА_1 .

Отже, перебуваючи КУ "Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Жмеринського району Вінницької області" ОСОБА_3 фізично не міг отримувати вимоги за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача підлягає задоволенню, а строк для звернення до суду - поновленню.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про наявність об`єктивних підстав для поновлення пропущеного строку. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини" правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Таким чином, захисту підлягає фактично порушене право позивача у публічно-правових відносинах з відповідачем, а вимоги відповідача підлягають судовому дослідженню у справі на відповідність законодавству.

Керуючись ст.ст. 240, 243, 248 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання дій протиправними та скасування вимог.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 30.09.2019 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна