Справа № 160/405/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/405/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ватерлінія»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року (головуючий суддя Сліпець Н.Є.)

у справі № 160/405/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ватерлінія»

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень , -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ватерлінія» звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області:

№ від 09.10.2018 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 691986,75 грн., з яких 670232,00 грн. - основний платіж, 21 754,75 грн. - штрафні санкції;

№ від 09.10.2018 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у розмірі 4540,15 грн.;

№ від 09.10.2018 про застосування штрафних санкцій за платежем 14010100 податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 12854,50 грн.;

№ від 09.10.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 78453,75 грн., з яких 62763,00 грн. - основний платіж, 15 690,75 грн. - штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновку контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «ЕМЕРС», ТОВ «Метал України», ТОВ «Д.С.Д. Трейд», ТОВ «Джемирі», ТОВ «Орінака», ТОВ «Сартана-М», ТОВ «Болрейд», оскільки факт виконання договорів з вказаними контрагентами підтверджується видатковими накладними, рахунками на оплату, виписками з банку, договорами відступлення права вимоги. Прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями неправомірно збільшено суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, податку на додану вартість. Також відповідачем неправомірно застосовано штрафні санкції у сумі 4540,15 грн. за не оприбуткування готівкових коштів у касовій книзі у розмірі 908,03 грн. та у сумі 12854,50 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН на суму ПДВ 25709,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.05.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано в повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки у сумі 4540,15 грн.; від 09.10.2018 № про застосування штрафу у сумі 12854,50 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в частині суми 609195,00 грн. (за основним платежем - 487356,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 121839,00 грн.).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.10.2018 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в частині суми 55693,75 грн. (за основним платежем - 44555,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 11138,75 грн.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з правильності висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Д.С.Д. Трейд», ТОВ «Орінака», ТОВ «Сартана-М», ТОВ «Болрейд» з огляду на встановлені обставини у відповідних кримінальних справах про створення означених підприємств без мети ведення фінансово-господарської діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності у вигляді створення умов для ухилення від сплати податків підприємствам реального сектору економіки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині та задовольнити вимоги позивача, а саме: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.10.2018 № на суму 691986,75 грн., в частині незадоволених вимог у розмірі 82791,75 грн. та від 09.10.2018 № на суму 78453,75 грн., в частині незадоволених вимог у розмірі 22760 грн.

Позивач зазначає, що ухвалами суду у кримінальних провадженнях посадових осіб ТОВ «Орінака», ТОВ «Болрейд» звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальні провадження закрито, тобто в даних фактів та відсутні вироки суду.

З приводу вироків суду відносно посадових осіб ТОВ «Д.С.Д. Трейд», ТОВ «Сартана-М», яких визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України, позивач вказує, що у вироках, на які посилається відповідач, зафіксовано об`єктивну сторону складу злочину. Жодних обставин, які б свідчили про здійснення господарських операцій саме з позивачем, у вироках не встановлено. Таким чином, вирок у відношенні вказаних контрагентів не є підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

В судовому засіданні представники сторін підтримали правові позиції, визначені ними по суті спірних взаємовідносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Спірним є питання правомірності висновків контролюючого органу про заниження позивачем грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану в результаті господарських операцій з контрагентами ТОВ «Д.С.Д. Трейд», ТОВ «Орінака», ТОВ «Сартана-М», ТОВ «Болрейд».

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 09.10.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 691986,75 грн., з яких 670232,00 грн. - основний платіж, 21 754,75 грн. - штрафні санкції;

№ від 09.10.2018, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 78453,75 грн., з яких 62763,00 грн. - основний платіж, 15690,75 грн. - штрафні санкції.

Підставою для прийняття означених податкових повідомлень-рішень є висновки контролюючого органу, зроблені за результатами проведеної Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ватерлінія» з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 (акт перевірки від 17.09.2018 №52915/04-36-14-20/32974279).

Перевіркою встановлено порушення підприємством:

п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, п. 1 ст. 9, п. 1 ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №006-ХІУ, п. 5, 7 та 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 за № 860/4153, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 11.02.2000 за № 85/4306, п. 18 П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, в результаті чого ТОВ «Ватерлінія» занижено податок на прибуток на загальну суму 670 232 грн., в т.ч. за 2015 рік - 583213 грн., за 2016 рік - 87019 грн.;

п. 44.1 ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 193.1 ст. 193, пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «Ватерлінія» занижений податок на додану вартість в загальному розмірі 348406 грн., в т. ч.: лютий 2015 року - 16 819 грн., квітень 2015 року - 105 832 грн., червень 2015 року - 54 745 грн., липень 2015 року - 21 805 грн., серпень 2015 року - 103 261 грн., січень 2016 року - 1 389 грн., травень 2016 року - 485 грн., грудень 2016 року - 905 грн., травень 2017 року - 95 грн., грудень 2017 року - 43 070 грн.

В ході проведення перевірки встановлені взаємовідносини позивача з ТОВ «ЕМЕРС», ТОВ «Метал України», ТОВ «Д.С.Д. Трейд», ТОВ «Джемирі», ТОВ «Орінака», ТОВ «Сартана-М», ТОВ «Болрейд», аналізом податкової та фінансової звітності даних контрагентів встановлено, що останні є фігурантами кримінальних проваджень, у зв`язку з чим первинні документи не можуть належним чином підтверджувати реальність взаємовідносин позивача з контрагентами.

Збільшуючи позивачеві грошові зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 62763,00 грн. основного платежу та застосовуючи штрафну санкцію в розмірі 15690,75 грн., відповідач, зокрема, виходив з фактів нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Д.С.Д. Трейд», і, як наслідок, завищення позивачем податкового кредит за січень 2015 року на 50182,40 грн.; нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Болрейд», і, як наслідок, завищення позивачем податкового кредиту за лютий 2015 року на 34130,90 грн., що, в свою чергу, призвело до заниження грошових зобов`язань з цього податку.

В податковому повідомленні-рішенні № від 09.10.2018 відображено суми заниження податку на додану вартість: по «Д.С.Д. Трейд» - 16819,00 грн., штрафна санкція - 4204,75 грн.; по ТОВ «Болрейд» - 1389,00 грн., штрафна санкція - 347,25 грн.

Стосовно визначення відповідачем грошових зобов`язань з податку на прибуток в загальному розмірі 670232,00 грн. основного платежу та застосування штрафних санкцій в розмірі 21754,75 грн., судом встановлено, що ці суми складаються, зокрема, з донарахувань податку по взаємовідносинам позивача з ТОВ «Д.С.Д. Трейд» - 54197,00 грн. (занижено доход на 301094,40 грн. за січень 2015 року); ТОВ «Сартана-М» - 12346,00 грн. (завищено витрати на 68590,55 грн. за липень 2015 року), 34744,00 грн. (завищено витрати на 193023,55 грн. за серпень 2015 року); ТОВ «Орінака» - 50870,00 грн. (завищено витрати на 282612,45 грн. за травень 2015 року); ТОВ «Болрейд» - 30718,00 грн. (завищено ви трати на 170654,50 грн. за лютий 2015 року).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний вважає за необхідне зазначити таке.

Господарською операцією, згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-XIV, є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

За визначенням, наведеним пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, що діяла на момент формування позивачем витрат) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами абз.1 п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;

на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;

на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності основних засобів або нематеріальних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до абз.1, 2 п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Також згідно з абз.1 п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

В свою чергу, у відповідності до п.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення № 88 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, реалізація господарських операцій суб`єктами господарської діяльності має підтверджуватись первинними документи. І первинні документи, які складені суб`єктами господарської діяльності на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам, та такі що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції, не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах господарського та податкового обліку.

Тобто будь-які документи (у тому числі договори, накладні, акти) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.

В спірному випадку в акті перевірки від 17.09.2018 №52915/04-36-14-20/32974279 зафіксовано і підтверджено матеріалами справи, що у періоді, який перевірявся, позивач мав господарські відносини з ТОВ «Д.С.Д. Трейд», ТОВ «Орінака», ТОВ «Сартана-М», ТОВ «Болрейд».

Між позивачем та ТОВ «Д.С.Д. Трейд» укладений договір поставки товару № 17/12-14 від 17.12.2014, а також здійснена поставка товару на підставі усної угоди.

Факт виконання угод підтверджений видатковими накладними та актом звірки розрахунків, копії яких містяться в матеріалах справи. Договір № 17/12-14 від 17.12.2014 та бухгалтерські документи від імені ТОВ «Д.С.Д. Трейд» підписані директором - ОСОБА_1 .

Висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій з даним контрагентом ґрунтується на тому, що ТОВ «Д.С.Д, Трейд» внесено до реєстру суб`єктів фіктивного підприємництва по причині того, що зареєстровано (перереєстровано) у органах держреєстрації фізичною особою з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісті зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження та є фігурантом кримінального провадження №0000104.

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено вирок від 16.06.2017 у справі № 1-кп/201/11/2017, який набрав законної сили і яким визнано винними обвинувачених осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 212 Кримінального кодексу України, що виразилося у незаконній діяльності організованої злочинної групи та покритті злочинів із залученням суб`єктів господарювання, які здійснювали фіктивну діяльність, в тому числі зареєстрованого на підставних осіб ТОВ «Д.С.Д. Трейд».

Даним вироком, зокрема, встановлено, що гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , здійснюючи пошук осіб, які були б згодні прийняти на себе права та обов`язки номінальних засновників та керівників підприємств, зупинили вибір на ОСОБА_1 , паспортні та ідентифікаційні дані якої було придбано у вересні 2014 року ОСОБА_5 у невстановленої досудовим розслідуванням особи, з метою подальшого створення суб`єкта підприємницької діяльності без мети здійснення будь-яких видів господарювання на ньому, усвідомлюючи протиправність таких дій. При цьому ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не повідомили ОСОБА_1 про злочинний характер своїх дій.

Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, отримавши у встановленому законом порядку документи для проведення змін державної реєстрації юридичної особи, вважаючи отримані документи достовірними та такими, що виражають волевиявлення ОСОБА_1 , вчинив реєстраційні дії, внаслідок яких було проведено державну реєстрацію юридичної особи - ТОВ «Д.С.Д ТРЕЙД» (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24.09.14), засновником та керівником якого став ОСОБА_1

Після державної реєстрації ТОВ «Д.С.Д ТРЕЙД», у встановлені законом строки, було взято на відповідний облік засновника і директора на ОСОБА_1 в органах статистики, пенсійного фонду, соціального страхування та податковий облік в ДТП у Києво-Святошинському районі Київської області, що надало змогу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи відповідно до розробленого ОСОБА_2 злочинного плану, повноцінно використовувати придбану юридичну особу - ТОВ «Д.С.Д ТРЕЙД» у злочинній діяльності, спрямованій на пособництво в умисному ухиленні від сплати податків, яке було зареєстровано як платник податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КК України фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Як вірно вказано судом першої інстанції, за змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємництва виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Отже, приймаючи до уваги встановлений цим вироком факт фіктивного підприємництві, який полягає у створенні ТОВ «Д.С.Д ТРЕЙД» з метою прикриття незаконній діяльності, апеляційний суд вважає помилковими доводи позивача, що вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017 у справі № 1-кп/201/11/2017 не стосується господарських відносин між ТОВ «Ватерлінія» та ТОВ «Д.С.Д ТРЕЙД», а тому не має преюдиційного характеру.

З огляду на викладене, всі первинні документи контрагента позивача - ТОВ «Д.С.Д ТРЕЙД» є неналежними, оскільки підписані гр. ОСОБА_1 , який лише формально значився як засновник і директор товариства, але фактично ніякого відношення до вказаного підприємства не мав, участі у діяльності товариства не брав, адміністративно-розпорядчих функцій керівника підприємства не виконував.

За правовою позицією Верховного Суду, що міститься в постанові від 16.01.2018 у справі № 2а-7075/12/2670, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість доводів позивача з цього приводу.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Орінака», судом встановлено, що 18.05.2015 між ТОВ «Ватерлінія» (покупець) та ТОВ «Орінака» (постачальник) укладено договір поставки товару № 18/05-15.

На підтвердження виконання умов даного договору та поставки товару позивачем надано видаткові накладні та подорожні листи вантажного автомобіля, яким здійснювалось перевезення товару.

Також, між ТОВ «Ватерлінія» (постачальник) та ТОВ «Орінака» (покупець) укладено договір поставки товару в усній формі.

На підтвердження оплати товару позивачем надано виписку з банку від 28.07.2015 на суму 7 314,29 грн. та протокол взаємозаліку від 29.05.2015 на суму 331820,65 грн.

Висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій з даним контрагентом ґрунтується на тому, що ТОВ «Орінака» є фігурантом кримінального провадження №0000011.

Суд першої інстанції погодився з відповідачем з огляду на те, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 у справі № 202/6306/17, яка набрала законної сили, директора ТОВ «Орінака» - ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, а саме: у фіктивному підприємництві, звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Посилаючись на вказані обставини, суд першої інстанції встановив, що первинні документи ТОВ «Ватерлінія», складені на підставі договору поставки товару № 18/05-15 від 18.05.2015 та на підставі усного договору постачання, є неналежними, оскільки підписані особою, яка значилась як засновник та директор ТОВ «Орінака», що створила суб`єкт підприємницької діяльності (юридичну особу) з метою прикриття незаконної діяльності, однак звільнена від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до вимог наведеної норми ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 у справі № 202/6306/17 є обов`язковою для адміністративного суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони особою, тобто дії гр. ОСОБА_7 щодо створення ТОВ «Орінака» з метою здійсненню фіктивного підприємництва.

Отже, обов`язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи - ОСОБА_7 , а не щодо інших осіб, тому не можна вважати обов`язковими обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду кримінальної справи, при оцінці правомірності поведінки юридичної особи, тим більше, у період, коли ця особа вже не є представником цієї юридичної особи.

Як встановлено судом під час розгляду справи, договір поставки № 18/05-15 від 18.05.2015 та усна угода з позивачем від імені ТОВ «Орінака» укладені директором ОСОБА_8 . Нею підписані і документи на підтвердження поставки за цим договором та усною угодою, зокрема, видаткові накладні.

Тобто на дату укладання договору поставки № 18/05-15 від 18.05.2015 та документів, що підтверджують факт здійснення поставок товару на адресу позивача директором ТОВ «Орінака» є ОСОБА_8 , а не ОСОБА_7 , який у період здійснення спірної господарської діяльності з позивачем керівником та засновником ТОВ «Орінака» не був.

Враховуючи те, що судом у кримінальній справі встановлено обставини щодо фіктивного підприємництва стосовно фізичної особи ОСОБА_7 як засновника та керівника ТОВ «Орінака», вказані вище обставини, встановлені ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2017 у справі № 202/6306/17, не можуть впливати на відносини позивача з ТОВ «Орінака», засновником та керівником якого на час здійснення спірних господарських операцій є інша особа.

З огляду на викладене, є помилковим висновок суду першої інстанції з посиланням на означену вище ухвалу суду про неможливість підтвердити правомірність відображення в податковому обліку господарських операцій по взаємовідносинам з даним контрагентом-постачальником.

В результаті дослідження питання реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Орінака» судом встановлено, що на момент укладення та реалізації договору поставки № 18/05-15 від 18.05.2015 та поставки товару за усною угодою контрагент позивача ТОВ «Орінака» мало зареєстровані у встановленому порядку установчі документи та цивільну дієздатність згідно з чинним законодавством, було зареєстровано як платник податку на додану вартість.

На підтвердження здійснення поставки товару позивачем надані видаткові накладні та подорожні листи вантажного автомобіля, яким здійснювалось перевезення товару документи на підтвердження оплати придбаного товару.

Виходячи з вказаних документів в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що ці документи є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» і є достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операцій з поставки товару, руху активів у процесі здійснення господарських операцій та зміни у власному капіталі позивача.

Доказів порушень відображення вищевказаних господарських операцій в бухгалтерському та податковому обліку товариства матеріали справи не містять.

Апеляційний суд вважає, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України не доведено обґрунтованості висновків щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Орінака», відповідно, порушення позивачем податкового законодавства, що стало підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 09.10.2018 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 50870 грн. - основний платіж.

Судом першої інстанції під час розгляду даної справи в цій частині зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Сартана-М» судом встановлено, що між ТОВ «Ватерлінія» (постачальник) та ТОВ «Сартана-М» (покупець) укладено договір поставки товару №28/07-15 від 15.07.2015.

На підтвердження виконання умов даного договору та поставки товару позивачем надано видаткові накладні, на підтвердження проведення розрахунків - виписки банку, протоколи взаємозаліку. Бухгалтерські документи від імені ТОВ «Сартана-М» підписані директором - ОСОБА_9 .

Висновок податкового органу про нереальність господарських операцій з даним контрагентом ґрунтується на тому, що ТОВ «Сартана-М» є фігурантом кримінального провадження №0000126.

Судом встановлено, що Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено вирок від 25.01.2017 у справі № 1-кп/369/86/17, який набрав законної сили. Вказаним вироком затверджено угоду між підозрюваною ОСОБА_9 та прокурором Київської місцевої прокуратури № 7, відповідно до якого ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України та призначено узгоджене сторонами покарання.

Приймаючи до уваги наведені вище норми ч.6 ст.78 КАС України, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, шо первинні документи ТОВ «Ватерлінія», складені на підставі договорів поставки товару від 15.07.2015 року № 15/07-15 та №28/07-15, підписані особою, яку визнаною винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України, що свідчить про нереальність господарських операцій з ТОВ «Сартана-М».

Оскільки, як вказано вище, статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, тому господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ «Болрейд» судом встановлено, що 27.01.2015 між ТОВ «Ватерлінія» (покупець) та ТОВ «Болрейд» (постачальник) укладено договір поставки товару № 27/01-15, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати покупцю у власність, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити: сантехнічні вироби, водогрійне та опалювальне обладнання.

На підтвердження виконання даного договору та поставки товару позивачем надано видаткові накладні, рахунок. Також позивачем надано договір відступлення права вимоги від 18.05.2015 №18/05-15, відповідно до якого ТОВ «Болрейд» передає, а ТОВ «Мілтен Сейл» приймає на себе право грошової вимоги в сумі 204 785,42 грн., що належить первісному кредиторові, та стає кредитором за договором №27/01-15 від 27.01.2015 року. Укладеним між ТОВ «Болрейд» та ТОВ «Ватерлінія». Всі документи від імені ТОВ «Болрейд» підписані, як в них вказано, директором ОСОБА_12 .

Висновок податкового органу про нереальність господарської операції з даним контрагентом ґрунтується на тому, що ТОВ «Болрейд» є фігурантом кримінального провадження №0000006, в якому обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) керівник та засновник ТОВ «Болрейд» - директор ОСОБА_12 повністю підтвердила фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України - пособництво у фіктивному підприємництві, а саме в придбанні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи ТОВ «Болрейд») з метою прикриття незаконної діяльності.

В ході розгляду справи встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2018 року у справі № 757/1982/18-к, яка набрала законної сили, керівника та засновника ТОВ «Болрейд» - ОСОБА_12 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд першої інстанці вірно встановив, що первинні документи ТОВ «Ватерлінія», складені на підставі договору поставки товару від 27.01.2015 року № 27/01-15, підписані особою, яку звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності за фіктивне підприємництво, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, що свідчить про нереальність господарських операцій з ТОВ «Болрейд», отже є правильним висновок суду першої інстанції про безпідставне відображення позивачем в податковому обліку господарських операцій з цим контрагентом.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно з`ясовано обставини щодо взаємовідносин позивача з контрагентами ТОВ «Д.С.Д. Трейд», ТОВ «Сартана-М», ТОВ «Болрейд», встановлено правильність висновків контролюючого органу про збільшення позивачеві грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість по операціям з цими підприємствами.

Одночасно, є помилковим висновок суду першої інстанції про обґрунтованість та правомірність винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 09.10.2018 в частині збільшення позивачеві суми грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 50870 грн. (по операціям з ТОВ «Орінака»), тому рішення суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування цього податкового повідомлення-рішення відповідно до ст.317 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення в цій частині, а саме: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.10.2018 в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальній сумі 559981,00 грн., із яких 538227,00 грн. - основний платіж, 21754,00 грн. - штрафні санкції.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ватерлінія» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 160/405/19 скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення№ від 09.10.2018, прийти нове рішення в цій частині.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 09.10.2018 в частині визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток в загальній сумі 559981,00 грн., із яких 538227,00 грн. - основний платіж, 21754,00 грн. - штрафні санкції.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року у справі № 160/405/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко