Справа № 200/7501/19-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 р. Справа№200/7501/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов

ОСОБА_1

до відповідача Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України

Донецької області

про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а) про визнання протиправними дії щодо невірного розрахунку пенсії у разі втрати годувальника, зобов`язання нарахувати та сплатити пенсію у разі втрати годувальника у розмірі 6302,92 грн., що складає 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника та сплатити заборгованість з 16.11.2018 року.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що відповідач, як вважає позивач, призначаючи позивачу пенсію у разі втрати годувальника в розмірі, меншому ніж 50% від розміру пенсії померлого годувальника, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань соціального захисту.

Зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що, призначаючи позивачу пенсію по втраті годувальника в розмірі 4791 грн. 50 коп., управління діяло в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Наполягає на тому, що нормами діючого законодавства не передбачена можливість обчислення пенсії по втраті годувальника виходячи з норм права діючих на час призначення годувальнику пенсії або виходячи зі складових показників пенсії годувальника на час смерті.

Крім того, зазначає, що нормами ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені додаткові вимоги щодо порядку обчислення пенсії за віком, з якої буде обчислена пенсія по втраті годувальника.

Враховуючи наведене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив та заяву про розгляд без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , з 25.11.2014 року перебуває на обліку у Маріупольському ОУПФУ Донецької області та отримувала пенсію за віком (а.с. 10-11).

Згідно свідоцтва про смерть від 29.10.2018 року Серія НОМЕР_3 , чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26).

Станом на час смерті ОСОБА_2 розмір його пенсії складав 12608 грн. 83 коп. (а.с. 23,24-25)

16.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського ОУПФУ Донецької області з заявою № 8759 про призначення пенсії по втраті годувальника.

Розмір пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_1 обчислений з урахуванням загального стажу померлого годувальника 39 років 06 міс. 18 днів, додаткового стажу - 10 міс. 22 дні та заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 30.09.2016 року, з 16.11.2018 року став складати 4791 грн. 50 коп. (а.с. 15-17).

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить визнати протиправними дії щодо невірного розрахунку пенсії у разі втрати годувальника, зобов`язати нарахувати та сплатити пенсію у разі втрати годувальника у розмірі 6302,92 грн., що складає 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника та сплатити заборгованість з 16.11.2018 року.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі - орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу.

При цьому, згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Як встановлено судом, у зв`язку зі смертю свого чоловіка, позивач, отримуючи пенсію за віком, набула право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно заяви позивача, вона переведена на пенсію по втраті годувальника.

Разом з тим, на думку позивача, розмір її пенсії у зв`язку з втратою годувальника обчислений відповідачем неправильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Таким чином, за змістом вказаної норми розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника залежить виключно від розміру пенсії за віком померлого годувальника та на одного непрацездатного члена сім`ї обчислюється в розмірі 50 відсотків від розміру такої пенсії померлого годувальника. Будь-якого іншого порядку обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено.

Відповідно ІКІС ПФУ підсумок розміру перерахованої ОСОБА_2 пенсії з 16.11.2018 склав 9510 грн. 40 коп. (а.с.18).

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Судом встановлено, що пенсія за віком ОСОБА_2 була призначена довічно, а відтак, розмір перерахованої йому пенсії із 16.11.2018 не міг бути визначений у сумі, меншій 12605 грн. 83 коп.

Відповідач стверджує, що при обчисленні розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника позивача слід враховувати, що відповідно до п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII (далі - Закон №2148-VIII) пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при обчисленні розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника застосовується виключно розмір пенсії за віком померлого годувальника, при цьому законом не передбачено врахування ні середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник, ні величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, розмір пенсії ОСОБА_2 станом на день його смерті становив 12605 грн. 83 коп.

Підстав для перегляду розміру пенсії за віком ОСОБА_2 після його смерті не було.

Як зазначено вище по тексту судового рішення, пенсія у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначається в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, станом на день смерті ОСОБА_2 його пенсія за віком обчислювалась та виплачувалась в розмірі 12605 грн. 83 коп., а відтак, належний розмір призначеної з 16.11.2018 пенсії у зв`язку з втратою годувальника позивачу повинен був становити 6302 грн. 92 коп.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір пенсії позивача з 16.11.2018 обчислений відповідачем невірно, з недотриманням приписів ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», чим порушено права та законні інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо визначення розміру пенсії позивача у зв`язку з втратою годувальника.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлена протиправність дій відповідача щодо визначення розміру пенсії позивача у зв`язку з втратою годувальника, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

В розумінні частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки діями відповідача щодо визначення розміру пенсії позивача у зв`язку з втратою годувальника порушені права позивача, суд вважає позовні вимоги в частині зобов`язання нарахувати та сплатити пенсію у разі втрати годувальника у розмірі 6302,92 грн., що складає 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника та сплатити заборгованість з 16.11.2018 року такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо призначення позивачу пенсії у разі втрати годувальника в розмірі, меншому ніж 50% від розміру пенсії померлого годувальника.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27-а) про визнання протиправними дії щодо невірного розрахунку пенсії у разі втрати годувальника, зобов`язання нарахувати та сплатити пенсію у разі втрати годувальника у розмірі 6302,92 грн., що складає 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника та сплатити заборгованість з 16.11.2018 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невірного розрахунку пенсії ОСОБА_1 у разі втрати годувальника.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 пенсію у разі втрати годувальника у розмірі 6302 грн.92 коп., що складає 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника та сплатити заборгованість з 16.11.2018 року.

Стягнути з Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (, юридична адреса: 87548, м. Маріуполь, вул. Зелінського, б. 27 а) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Т.В. Давиденко