Справа № 520/3239/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 р. № 520/3239/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, 61013) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, виражені у відмові здійснити перерахунок позивачу заробітної плати (грошового забезпечення) за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження (ЧАЕС) та витягу (№ 634 від 10.08.2018) з архівного документа (копія наказу УВС виконкому Харківської обласної ради народних депутатів №074 від 04.09.1986), наданого архівом МВС - неправомірними;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження, а саме: на підставі заяви ОСОБА_1 , архівних матеріалів (витягу № 634 від 10.08.2018 з архівного документа (копія наказу УВС виконкому Харківської обласної ради народних депутатів №074 від 04.09.1986)) наданого архівом МВС, видати наказ про перерахунок, зробити перерахунок заробітної плати (грошового утримання) згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" від 23.05.1986 № 1031рс, інших нормативних актів про оплату праці в зоні відчуження, наказів МВС СРСР від 26.05.1986 №0149, та від 30.06.1986 №0189, на підставі постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 п.7, листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 № 09-3751, у порядку, передбаченому роз`ясненням Мінпраці та соцполітики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 розділ 2, а саме:

- згідно нормативних документів, при проведенні перерахунку необхідно:

1 - розрахувати збережений заробіток за травень 1986 року 145 крб.: 19 робочих днів у травні = 7,63крб.

2 - розрахувати оплату в зоні ЧАЕС:

2.1 - подвоїти посадовий оклад (наказ № 0189, 145,00 крб. х 2 = 290 крб.)

2.2 - привести годинну тарифну ставку до 6 - годинного робочого дня 290крб.: 144 робочі години (при 6-год. робочому дні) = 2,01 крб./год.

2.3 - нарахувати кратність 2.01крб. х 6 год. х 3 кратн. = 36.18 крб.

Об`єднати збережений заробіток з заробітком нарахованим за роботу у зоні ЧАЕС згідно законодавства: 7,63 крб. + 36,18 крб. = 43,81 крб.

- внести дані перерахунку до особової картки, де вказати дату перерахунку, та донараховану суму;

- надати довідку з перерахунком встановленого зразка для пред`явлення до органів пенсійного фонду України, копію наказу про перерахунок та лист до ПФУ про визнання раніше виданої довідки недійсною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає протиправною відмову відповідача у нездійсненні перерахунку йому заробітної плати (грошового забезпечення) за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження (ЧАЕС) та витягу (№ 634 від 10.08.2018) з архівного документа, наданого архівом МВС, оскільки ОСОБА_1 у травні 1986 року знаходився у відрядженні по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та по приїзду з відрядження йому невірно розраховано заробітну плату, що в свою чергу призвело до невірного розрахунку збереженого заробітку.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що для проведення перерахунку заробітної плати (грошового забезпечення) за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЧАЕС та оформлення довідки №392 від 19.05.2017 ОСОБА_1 , головним управлінням застосовано всі акти законодавства, які були зазначені в резолютивній частині постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі №820/792/15.

06 вересня 2019 року позивачем надано до суду відповідь на відзив на позов, в якій останній підтримав вимоги та доводи заявлені в позові.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , рішенням МСЕК визнаний інвалідом II-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У 1986 році позивач працював у ВПЧ-14 Управління пожежної охорони УВС Харківського облвиконкому на посаді водія.

У травні 1986 року ОСОБА_1 знаходився у відрядженні по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Після повернення з відрядження, Управлінням пожежної охорони УВС Харківського облвиконкому, позивачу нарахована заробітна плата.

19 січня 2012 року позивачу ГУ МНС України у Харківській області надана довідка №91, відповідної до якої ОСОБА_1 нарахували пенсію.

Позивач дізнавшись, що йому невірно розрахований збережений розрахунок, 14 серпня 2014 року звернувся до ДСНС України в Харківській області з заявою про перерахунок заробітної плати.

Отримавши відмову щодо перерахунку заробітної плати, позивач звернувся до суду.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2015 по справі №820/792/15 скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26.03.2015р. та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Головного Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області у проведенні перерахунку заробітної плати, яка нарахована та отримана ОСОБА_1 за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 23.05.1986 року та видачі довідки про заробітну плату. Зобов`язано Головне Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області провести перерахунок заробітної плати та видати довідку ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 23.05.1986 року згідно розпорядження Ради міністрів СРСР "Про оплату праці військовослужбовців учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС" №1031 від 23.05.1986 року.

17 вересня 2018 року позивач звернувся до ГУ ДСНС Харківської області з проханням на підставі первинних документів, наказу МВС СРСР від 26.05.1986 №0149 п.1, наказу МВС СРСР від 30.06.1986 №0189 п.3, постанови КМУ від 23.11.2011 №1210 п.7, листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 №09-3751, у порядку передбаченому роз`ясненням Мінпраці та Соцполітики України від 13.04.2001 №03-3/1652-018-2 розд.2, видати наказ про перерахунок його заробітної плати (грошового забезпечення), зробити перерахунок, внести перерахунок до особової картки, надати йому довідку та копію наказу для надання до органів пенсійного фонду України та лист до ПФУ про визнання раніше наданих довідок недійсними.

03 жовтня 2018 року ГУ ДСНС України у Харківській області надало позивачу відповідь №010-4659/120, в якій зазначило, що рішення стосовно питань поставлених у його заяві вже були предметом розгляду інших судових проваджень, а Головне управління ДСНС України у Харківській області при проведенні розрахунку та видачі довідки №392 від 19.05.2017 діяло в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, що підтверджується постановою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №820/792/15.

Не погодившись з відмовою відповідача у проведенні перерахунку заробітної плати, яка нарахована та отримана ОСОБА_1 за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 23.05.1986 року, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Конституційний Суд України зазначив, що Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 20 червня 2001 року № 10-рп/2001).

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII.

Відповідно до статті 70 Закону громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах, зокрема, свої законні інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

Відповідно до п. 1 № 1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіна України від 29.10.92р. № 09-3751 та постанови КМУ від 23.11.11р. № 1210 п.7 організація в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження на підставі первинних документів повинна зробити перерахунок заробітної плати за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для нарахування пенсії.

Статтею 3 Закону України "Про правонаступництво України" передбачено, що закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом таємно щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа таємно та для службового користування стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №964; постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року №524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року №1031; постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року №655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 р. №1031рс поширено порядок та розміри підвищеної оплати праці, які передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. №964-рс (доручено встановити зони небезпеки з оплатою: ІІІ зона - п`ятикратна, ІІ зона - чотирьохкратна, І зона -трикратна) на військових та на працівників органів внутрішніх справ, які зайняті на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 р. №665-195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, установ, організацій, які виконували роботи пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова РМ УРСР та Української республіканської ради професійних союзів від 10 червня 1986 р. №207-7) оплата праці повинна проводитись з дня аварії з врахуванням 6-годинного робочого дня (36 годин робочого тижня) з врахуванням кратності та погодинної оплати.

Особам, оплата праці яких провадилась виходячи з місячних тарифних ставок (окладів) годинна тарифна ставка при 6-годинному робочому дні визначалась діленням місячної тарифної ставки на норму робочих годин по календарю у даному місяці при 6-годинному робочому дні відповідно з роз`ясненням Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦРПС від 27 грудня 1972 року №12/35, яке затверджене постановою Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦРПС від 27 грудня 1972 р. №383/35. Денний середній заробіток визначався діленням останнього місячного окладу на кількість робочих днів за основним місцем роботи у відповідному місяці на підставі Основних положень по обліку праці та заробітної плати у промисловості та будівництві", які затверджено Держкомпраці СРСР, Мінфіном СРСР, ЦСУ СРСР 27 квітня 1973 р.

Наказом МВС СРСР від 26.05.1986 року №0149 на виконання постанов РМ СРСР від 17.05.1986 р. №964 та від 23.05.1986 р. №1031 поширено порядок та розміри оплати праці на начальницький та рядовий склад МВС.

Наказом МВС СРСР від 30.06.1986 року № 0189 п.3 (на виконання Постанови РМ СРСР № 665-165 від 05.06.1986 р.) подвоєно оклади за посаду та звання.

Вказані накази діяли з дня аварії до 01.03.1988 р. та були засекречені. Секретність знято лише 05.07.2004 року.

Наказ відносно ОСОБА_1 розсекречено лише 20.05.2013 р.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом II групи, захворювання пов`язано з виконання робіт в зоні відчуження, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується сторонами по справі.

Відтак, заробітна плата (грошове забезпечення) ОСОБА_1 у 1986 році нарахована не вірно.

Суд зазначає, що пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 07.05.1986 №524-156 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції" було надано право керівникам підприємств та організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, по підвищеним на 100 процентів тарифним ставкам (відрядним розцінкам) та посадових окладах, конкретні розміри яких встановлюються з урахуванням складності та терміновості виконуваних робіт.

Відповідно до статті 1 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 Закону №108/95-ВР передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Порядок оплати праці осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС врегульовано листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13 квітня 2001 року № 03-3/1652-018-2 "Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища". У цьому листі зазначено про розсекречення низки постанов та розпоряджень центральних органів управління про порядок оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

За змістом ч. 1 ст. 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При цьому, відповідачем не було доведено суду обставин, які б унеможливлювали внесення всіх відомостей про заробітну плату позивача відповідно до вимог законодавства та на підставі наявних у нього документів.

Системно аналізуючи вищевказані норми права, враховуючи зазначені вище обставини, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 був відряджений на ліквідацію аварії на ЧАЕС у складі Харківського батальйону пожежної охорони, тобто підпадає під дію наказів №0149, №0189, що підтверджено витягом № 634 від 10.08.2018 з архівного документа та наказом УВС виконкому Харківської обласної ради народних депутатів №074 від 04.09.1986, наданих архівом МВС, а відтак має право на перерахунок заробітної плати, з урахуванням приписів даних наказів.

Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволенню позову в частині визнання дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, виражені у відмові здійснити перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати (грошового забезпечення) за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження (ЧАЕС) та витягу (№ 634 від 10.08.2018) з архівного документа (копія наказу УВС виконкому Харківської обласної ради народних депутатів №074 від 04.09.1986), наданого архівом МВС неправомірними; зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження, а саме: на підставі заяви ОСОБА_1 , архівних матеріалів (витягу № 634 від 10.08.2018 з архівного документа (копія наказу УВС виконкому Харківської обласної ради народних депутатів №074 від 04.09.1986)) наданих архівом МВС, згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" від 23.05.1986 № 1031рс, інших нормативних актів про оплату праці в зоні відчуження, наказів МВС СРСР від 26.05.1986 №0149, та від 30.06.1986 №0189, на підставі постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 п.7, листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 № 09-3751, у порядку, передбаченому роз`ясненням Мінпраці та соцполітики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 розділ 2 та надання довідки з перерахунком заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 встановленого зразка для пред`явлення до органів Пенсійного фонду України.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 , а саме: згідно нормативних документів, при проведенні перерахунку необхідно: розрахувати збережений заробіток за травень 1986 року 145 крб.: 19 робочих днів у травні = 7,63крб.; 2 розрахувати оплату в зоні ЧАЕС:2.1 - подвоїти посадовий оклад (наказ № 0189, 145,00 крб. х 2 = 290 крб.), 2.2 - привести годинну тарифну ставку до 6 - годинного робочого дня 290крб.: 144 робочі години (при 6-год. робочому дні) = 2,01 крб./год.; 2.3 нарахувати кратність 2.01крб. х 6 год. х 3 кратн. = 36.18 крб. Об`єднати збережений заробіток з заробітком нарахованим за роботу у зоні ЧАЕС згідно законодавства: 7,63 крб. + 36,18 крб. = 43,81 крб., та внесення даних перерахунку до особової картки ОСОБА_1 , де вказати дату перерахунку, та донараховану суму, суд зазначає наступне.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Згідно Рекомендацій Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Так, відповідно до пункту 10.3 Постанови Пленуму ВАСУ від 20.05.2013 року у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов`язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Тобто, суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких регламентована чинним законодавством та зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати те чи інше рішення.

З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку, що саме відповідач, як особа уповноважена на видачу таких довідок має здійснити розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства та первинних бухгалтерських документів стосовно робіт, які виконував позивач у 1986 році в зоні відчуження, визначити відповідну суму та видати позивачу довідку встановленого зразка, тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про надання позивачу копії наказу про перерахунок та листа до ПФУ про визнання раніше виданої довідки недійсною, суд зазначає, що дана вимога є передчасною, оскільки наразі у суду відсутні підстави вважати, що в подальшому з боку відповідача будуть вчинятьсь дії щодо порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, 61013) визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, виражені у відмові здійснити перерахунок ОСОБА_1 заробітної плати (грошового забезпечення) за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження (ЧАЕС) та витягу (№ 634 від 10.08.2018) з архівного документа (копія наказу УВС виконкому Харківської обласної ради народних депутатів №074 від 04.09.1986), наданого архівом МВС неправомірними.

Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження, а саме: на підставі заяви ОСОБА_1 , архівних матеріалів (витягу № 634 від 10.08.2018 з архівного документа (копія наказу УВС виконкому Харківської обласної ради народних депутатів №074 від 04.09.1986)) наданих архівом МВС, згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР "Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" від 23.05.1986 № 1031рс, інших нормативних актів про оплату праці в зоні відчуження, наказів МВС СРСР від 26.05.1986 №0149, та від 30.06.1986 №0189, на підставі постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 п.7, листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 № 09-3751, у порядку, передбаченому роз`ясненням Мінпраці та соцполітики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 розділ 2.

Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області надати ОСОБА_1 довідку з перерахунком його заробітної плати (грошового забезпечення) встановленого зразка для пред`явлення до органів Пенсійного фонду України.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних