Справа № 120/2421/19-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 жовтня 2019 р. Справа № 120/2421/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 21.09.2000 ним на підставі рішення 10 сесії 23 скликання Липовецької районної ради Вінницької області від 08.09.2000 отримано у постійне користування земельну ділянку площею 36,0001 га на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області для ведення селянського (фермерського) господарства, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії IV-BH №009280 від 21.09.2000.

В подальшому, позивачем створено та зареєстровано на наданій йому для ведення селянського (фермерського) господарства земельній ділянці - селянське (фермерське) господарство "Оріана".

Таким чином, отримання позивачем Державного акта на право постійного користування землею стало передумовою для державної реєстрації фермерського господарства "Оріана" як юридичної особи.

Позивач вказує на те, що орендовані земельні ділянки фактично використовує юридична особа - селянське фермерське господарство "Оріана", а фізична особа, яка отримала їх в користування з цільовим призначенням "для ведення селянського (фермерського) господарства" здійснює на ній діяльність не особисто, а через утворену юридичну особу - фермерське господарство. Разом з тим вказано, що плату за користування земельною ділянкою сплачувало саме фермерське господарство "Оріана" в періоди з 2000 року по 2019 рік.

06.06.2019 Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення №-0214 від 06.06.2019 на суму 8997,12 грн. Відповідно до вказаного рішення позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік.

Вважаючи протиправним винесене податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 01.08.2019 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням без виклику сторін, відповідно до положень ст. 262 КАС України. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

На виконання вимог ухвали суду від 01.08.2019 та відповідно до положень ст. 162 КАС України, стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених позовних вимог з якого слідує, що відповідач заперечує щодо задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до наданого переліку орендарів по Зозівській сільській раді Липовецького району Вінницької області з якими укладено договір оренди землі державної або комунальної власності станом на червень 2019 року проведено нарахування земельного податку громадянину ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів отриманої інформації, позивачу надано Зозівківською сільською радою Липовецького району земельну ділянку 36,0001 га, розмір земельного податку 0,6 відсотка від середньої нормативно грошової оцінки на праві постійного користування та видано державний акт Серії ВН №009280 від 21.09.2000 для ведення селянського (фермерського) господарства.

Відповідно до ст. 31 Земельного кодексу України та ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Жоден з вищезазначених підпунктів не має відношення до спірної ситуації з огляду на те, що в даному випадку земельна ділянка знаходиться в користуванні фізичної особи ОСОБА_1 .

Отже, чинним законодавством не передбачено віднесення до земель фермерського господарства земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на умовах користування.

Крім того, Податковим кодексом України не передбачено, що у разі фактичного користування ділянкою, іншою фізичною або юридичною особою, то в цього користувача автоматично виникає обов`язок сплати орендної плати, за земельну що відповідно до належно оформлених документів є обов`язком орендаря.

Така думка узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28.08.2018 по справі №808/3798/16, та, на думку відповідача, повинна застосовуватись до правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та ч. 5 ст. 242 КАС України.

Разом з тим, позивач не оформив належним чином передачу земельних ділянок фермерському господарству як землекористувачу, оскільки відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право користування землею, так само як і суміжні права та обов`язки виникають з моменту реєстрації права оренди або права власності на землю. Наявні в матеріалах справи документи дозволяють дійти висновку, що користувачем земельних ділянок є фізична особа.

Отже, на підставі вищезазначеного Головним управлінням ДФС у Вінницькій області проведено нарахування громадянину ОСОБА_1 грошового зобов`язання плати за землю та прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.06.2019 за №-0214 про сплату податку за землю з фізичних осіб у сумі 8997,12 грн. Площа земельної ділянки 36,0001 га на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області державний акт на праві постійного користування Серії ВН НОМЕР_1 від 21.09.2000 НГО станом на 01.01.2019 4165334*0,6% =24992*36,0001 га = 8997,12 грн.

Окремо представник відповідача звертає увагу суду на те, що ст. 43 Податкового кодексу України передбачає можливість повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань за заявою. Тому, у випадку звернення фермерського господарства з відповідною заявою, може призвести до втрат з бюджету.

Одночасно із відзивом представником відповідача подано клопотання про розгляд даної справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 10.09.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника Головного управління ДФС у Вінницькій області про розгляд справи у судовому засіданні з викликом учасників справи.

В силу положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що інших заяв по суті та документів не надходило, суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії IV-ВН №009280 від 21.09.2000 ОСОБА_1 на підставі рішення 10 сесії 23 скликання Липовецької районної Ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області від 08.09.2000 надано у постійне користування земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Зозівської сільської ради, площею 36,0001 га в межах згідно з планом.

08.11.2000 позивачем створено та зареєстровано селянське (фермерське) господарство "Оріана" в с. Зозівка Липовецького району Вінницької області, що підтверджується Статутом господарства та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із наказом №1 ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків голови селянського (фермерського) господарства "Оріана" з 01.11.2000 відповідно до Статуту.

Рішенням 10 сесії 23 скликання Липовецької районної ради Вінницької області від 08.09.2000 надано згоду про надання земельної ділянки в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства із резервного фонду Зозівківської сільської ради гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до акту приймання-передачі в користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства від 11.04.2012 позивач передав в користування земельну ділянку площею 36,0001 га на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області для ведення селянського (фермерського) господарства, якою він користується на підставі Державного акту на право постійного користування землею, належне право користування земельною ділянкою селянському (фермерському) господарству "Оріана", в особі голови СФГ ОСОБА_1 .

06.06.2019 Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення №-0214 від 06.06.2019 на суму 8997,12 грн. Відповідно до вказаного рішення позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2019 рік.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

За змістом пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Положеннями ст. 54 ПК України визначено обов`язок нарахування суми податку фізичній особі контролюючим органом шляхом направлення податкового повідомлення - рішення, яке підлягає сплаті протягом 60 днів з дня вручення.

За приписами ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Положеннями п. 288.1 ст. 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Пунктами 288.2 та 288.3 ст. 288 ПК визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а об`єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду.

Відповідно до п. 288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення її плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Пунктом 288.5 ст. 288 ПК передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.1); не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.2); може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у пп. 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (пп. 288.5.3).

Згідно з п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

У відповідності до п. 287.2 ст. 287 ПК України облік фізичних осіб-платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня. Згідно з п. 286.5 ст. 286 даного Кодексу нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Положеннями п. 286.1 ст. 286 ПК України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Статтею 125 Земельного кодексу України від 25.10.2001 передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень".

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Аналіз вищевказаних вимог дає підстави для висновку, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою, а саме, з дня реєстрації договору оренди земельної ділянки в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

В силу вимог ст. 8 Закону України "Про фермерське господарство" після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

Відповідно до матеріалів справи, на підставі рішення 10 сесії 23 скликання Липовецької районної ради Вінницької області від 08.09.2000 гр. ОСОБА_1 отримав у постійне користування земельну ділянку площею 36,0001 га на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, а саме для ведення селянського (фермерського) господарства, та отримано Державний акт на право постійного користування землею серії ІV-ВН №009280 від 21.09.2000. Вказані дії стали передумовою для державної реєстрації 08.11.2000 селянського (фермерського) господарства "Оріана" як юридичної особи. Як встановлено судом, відповідно до наказу №1 позивач приступив до виконання обов`язків голови СФГ "Оріана" з 01.11.2000 згідно Статуту.

Разом з тим, позивач вказує на те, що орендовану земельну ділянку фактично використовує юридична особа - селянське (фермерське) господарство "Оріана", а фізична особа, яка отримала їх в користування з цільовим призначенням "для ведення селянського (фермерського) господарства" здійснює на ній діяльність не особисто, а через утворену юридичну особу - фермерське господарство. Крім того, позивач зазначає, щодо наявності в матеріалах справи акта приймання-передачі в користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства від 11.04.2012, яким фізична особа ОСОБА_1 передав у користування земельну ділянку селянському (фермерському) господарству "Оріана", а саме голові СФГ - ОСОБА_1 .

Щодо вказаних обставин, суд зазначає, що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право користування землею, так само як і суміжні права та обов`язки землекористувача, виникають з моменту реєстрації права оренди або право власності на землю.

Таким чином, вказаний акт приймання-передачі в користування земельної ділянки для ведення фермерського господарства від 11.04.2012 не є документом, який підтверджує право користування в розумінні ст. 125 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, суд вказує на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що земельна ділянка єдиним масивом в повному обсязі передана в користування. Той факт, що використання земельної ділянки відбувається через створене позивачем СФГ "Оріана" не змінює статусу позивача як орендаря земельної ділянки та не звільняє його від визначеного чинним законодавством обов`язку сплачувати податок.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №808/3798/16 від 28.08.2018 та постанові Верховного Суду у справі №120/4362/18-а від 13.09.2019.

Стосовно тверджень позивача, що податковим органом не був врахований факт сплати селянським (фермерським) господарством "Оріана" в період з 2000 року по 2019 орендної плати за користування земельною ділянкою, суд не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження вказаних обставин.

За сукупністю викладених обставин, суд приходить до переконання, що податкове повідомлення-рішення від 06.06.2019 за №-0214, яким ОСОБА_1 нараховано податкове зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2019 рік на загальну суму 8997,12 грн. винесено правомірно, а відтак не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

В силу положень ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача у даній справі не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_2 ); Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ - 39402165).

Повний текст рішення складено: 01.10.2019

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна