Справа № 0240/3578/18-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3578/18-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова Інна Анатоліївна

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

26 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

апелянта: ОСОБА_1

представника апелянта: адвоката Корнійчука С.А.

представника відповідача: Тиховського М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року (ухвала постановлена у м. Вінниці, дату складання повного тексту ухвали та час її постановлення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький окружний адміністративний суд із заявою, поданою в порядку статті 383 КАС України, про визнання протиправним наказу №2-7050/15-19-СГ від 11.05.2019, прийнятого відповідачем на виконання рішення суду та винесення окремої ухвали.

2. У обґрунтування заяви вказав, що відповідач, приймаючи наказ від 11.05.2019 не врахував висновків судів, викладених у своїх рішеннях, та прийняв оскаржуваний наказ без урахування вимог ст.ст. 2, 242 КАС України ст.ст. 8,14,19 Конституції України та ст. 118 ЗК України.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 у задоволенні заяви відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт вважає оскаржуване судове рішення незаконним, у зв`язку з чим просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити. Також просив постановити окрему ухвалу за порушення вимог закону та скерувати її до Держгеокадастру для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

5. Скаржник вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на ряд судових рішень (рішення судів першої та апеляційної інстанцій), які набули законної сили та підлягали безумовному виконанню.

6. Вказує, що суд першої інстанції почав досліджувати нові обставини, при цьому не врахував мотивів, які вже встановлені в судових рішеннях, які набули законної сили, та порушив принцип правової визначеності.

7. Також зазначив, що судом першої інстанції в резолютивній частині ухвали застосовано ст.249 КАС України, однак відповідно до вимог ч.6 ст.383 КАС України вказано, що стаття 249 КАС України застосовується втому випадку, коли суд задовольняє заяву позивача. Окрім того, в частині 6 статті 383 КАС України вказано, що: «суд залишає заяву без задоволення», а в резолютивній частині ухвали суд вказує: «в задоволенні заяви - відмовити», що не відповідає вищевказаній статті закону (ст.383 ч.6 КАС України).

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 0240/3578/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019, визнано протиправним та скасовано наказ №2-12500/15-18-СГ від 21.09.2018 р. Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності ). Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 20.09.2017 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності ) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

9. Мотивом оскаржуваної відмови у наданні дозволу на розробку технічної документації та прийняттям наказу №2-12500/15-18-СГ від 21.09.2018 стала відсутність у ОСОБА_1 права користування на земельну ділянку, а тому така (земля) не могла, на думку відповідача, бути передана у власність.

10. Суд, у зазначеному рішенні послався на положення статті 118 ЗК України, якою передбачено, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже, дійшов висновку, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

11. На виконання даного судового рішення та за наслідком повторного розгляду клопотання позивача від 20.09.2017 Управління наказом №2-7050/15-19-СГ від 11.05.2019 відмовило у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою з тих підстав, що не передбачена можливість безоплатної приватизації земельної ділянки на підставі технічної документації із земелеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Також вказано, що враховуючи постанову ВС від 14.08.2018 р. №818/1530/17-9, відповідно до якої фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності (а не користуванні) члена фермерського господарства. При цьому, статтею 13 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування.

12. Не погоджуючись з вказаним наказом, позивач звернувся до суду в порядку ст. 383 КАС України.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

13. Позивач вважає, що відповідач, приймаючи наказ від 11.05.2019 не врахував висновків судів, викладених у своїх рішеннях, та прийняв оскаржуваний наказ без урахування вимог ст.ст. 2, 242 КАС України ст.ст. 8,14,19 Конституції України та ст. 118 ЗК України.

14. Відповідач вказав, що при прийнятті спірного наказу ОСОБА_1 відмовлено з підстав визначених ст.116 та ст.118 ЗК України, оскільки членам фермерського господарства передається земля у власність лише у разі, якщо така була у них в користуванні.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

15. Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

17. Зміст такої заяви, порядок її подання і судового розгляду визначені частинами 2 - 6 статті 383 КАС України.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

18. Таким чином, вказаними нормами визначено особливий порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, який здійснюється судом в процесі контролю за виконанням судових рішень.

19. При цьому, суд при вирішенні спору повинен встановити природу спірних правовідносин, а саме те, які рішення, дії чи бездіяльність відповідача призвела до порушення прав позивача, чи такі пов`язані з виконанням рішення суду, чи вчинені відповідачем у зв`язку з виникненням нових правовідносин.

20. Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі №806/3099/17 (№К/9901/50917/18).

21. Колегія суддів встановила, що підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом була його незгода з бездіяльністю відповідача щодо виконання ухваленого на його користь рішення суду.

22. За змістом ухваленого судом рішення, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний був повторно розглянути заяву позивача від 20.09.2017 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, з метою подальшого передання у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) 3,3 в умовних кадастрових гектарах на території Вербівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (за межами населеного пункту, державної форми власності).

23. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2018 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі № 0240/3578/18-а прийняв наказ №2-7050/15-19-СГ від 11.05.2019, яким відмовив у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою з тих підстав, що не передбачена можливість безоплатної приватизації земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Також вказано, що враховуючи постанову ВС від 14.08.2018 р. №818/1530/17-9, відповідно до якої фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності (а не користуванні) члена фермерського господарства. При цьому, статтею 13 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено право члена фермерського господарства отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування.

24. Суд першої інстанції, оцінюючи даний наказ в межах поданої заяви та вимог статті 383 КАС України, зазначив те, що підставами для відмови в наданні дозволу стало:

- по-перше, відсутність можливості безоплатної приватизації земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. При цьому, дана підстава не була предметом дослідження у справі №0240/3578/18-а, а відтак не оцінюється судом при розгляді поданої заяви.

- по - друге, позивачу відмовлено у наданні дозволу через відсутність у ОСОБА_1 права користування на спірну земельну ділянку.

25. Колегія суддів вважає дані висновку суду першої інстанції правильними та обґрунтованими.

26. Також колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 07.06.2019 у справі №1140/2695/18, у якій висловлено позицію щодо відповідної категорії спорів та підтверджено правомірність відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, особі - члену фермерського господарства, який звернувся із заявою про надання дозволу у разі, якщо така (земля) не перебуває у його користуванні та перебуває у користуванні іншої особи.

27. У наведеній постанові Верховного Суду викладені аналогічні обставини та підстави відмови позивачу у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які зазначені і у наказі від 11.05.2019 р. № 2-7050/15/19-СГ, з яким не погоджується позивач та вважає його таким, що останній прийнято не на виконання рішення суду від 14.11.2018 у даній справі.

28. Отже, із урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправним наказу №2-7050/15-19-СГ від 11.05.2019, прийнятого на виконання рішення суду від 14.11.2018 у справі №0240/3578/18-а, та відсутність підстав для постановлення окремої ухвали, у зв`язку з чим, обґрунтовано залишив заву позивача без задоволення.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

29. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

30. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

31. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

32. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

33. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

34. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 вересня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.