Справа № 1.380.2019.002643
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002643
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

01 жовтня 2019 року

14 год. 24 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого суддя Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., позивача ОСОБА_1 , представниці позивача Манукян М.А., представника відповідача Лещуха А.Р., розглянув у підготовчому засіданні заяву відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові (79008, м. Львів, вул. Кривоноса, 6) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові, в якому просить:

визнати протиправним рішення в.о. директора Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові про відмову ОСОБА_1 у призначенні на посаду головного спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення ТУ ДБР у м. Львові;

призначити на посаду головного спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення ТУ ДБР у м. Львові позивача.

Одночасно з позовною заявою просив поновити прощений строк звернення до суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, строк звернення до адміністративного суду поновлено і роз`яснено позивачу, що у випадку надання відповідачем належних доказів того, що позивачем не дотримано строків звернення до суду, відповідно до приписів статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України суд може повернутися до питання строків звернення до суду з цим позовом.

21.06.2019 разом з відзивом на позов від відповідача до суду надійшла заява (вх. № 21803 від 21.06.2019) про застосування процесуальних строків для звернення до адміністративного суду, передбачених частиною п`ятою статті 122 КАС України та залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

У поданій заяві відповідач зазначає, що у позивача не було поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, а перелічені ним обставини не є об`єктивно непереборними і перешкоджали йому звернутися до суду у межах строків, визначених Кодексом адміністративного судочинства.

Вказує на те, що звернення зі скаргою до Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань не є скаргою в розумінні Закону України «Про звернення громадян» і дія цього закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про виконавче провадження» тощо.

Також звертає вагу на те, що звернення ОСОБА_1 зі скаргою до колегіального консультативно-дорадчого органу Ради громадського контролю при ДБР, який не уповноважений законом вирішувати питання щодо призначення на посади в ДБР не є досудовим врегулюванням спору і не перешкоджало позивачу звернутися з позовом до суду за захистом свого порушеного права у встановлені Кодексом адміністративного судочинства строки.

В судовому засіданні представник відповідача подану заяву підтримав, просив задовольнити.

Позивач щодо поданої заяви заперечив з підстав, викладених у запереченні на заяву (вх. № 31679 від 04.09.2018), просить відмовити у задоволенні такої з огляду на таке.

27.09.2018 ОСОБА_1 подано директору Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові заяву про призначення його на посаду, як переможця відкритого конкурсу. В результаті довгострокового введення в оману відповідач не призначав його на посаду на підставі поданої заяви.

10 квітня 2019 року позивачем отримано лист-відмову Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові № 4890 вих-19 від 08.04.2019, на яку ним 13.04.2019 подано скаргу до Ради громадського контролю при Державному бюро розслідувань.

Засідання Ради громадського контролю, на якому розглядалася скарга ОСОБА_1 відбулося 18.04.2019, на якому його було запевнено про позитивне вирішення його питання.

26.04.2019 Рада громадського контролю припинила свою діяльність, проте рішення за наслідками засідання позивачу не надіслала. На інформаційний запит від 18.04.2019 позивач отримав відповідь № 04 від 24.04.2019, в якій зазначено, що спір в досудовому порядку вирішити не вдалось у зв`язку з неявкою в.о. директора Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові Стеця В. Разом з тим, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 Радою громадського контролю при ДБР рішення про відмову у призначенні останнього на посаду спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення ТУ ДБР, розташованого у м. Львові визнано протиправним, а дії в.о. директора територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові такими, що явно виходять за межі наданих йому законодавством прав та повноважень. Також у випадку злісного невиконання Рішення ради громадського контролю при ДБР від 18.04.2019 керівником ТУ ДБР, розташованого у м. Львові Куліцькому В.В. рекомендовано звернутися до суду.

З урахуванням викладеного, в обґрунтування своєчасного звернення до суду із позовом зазначає, що ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Вважає, що звернувся до суду у межах цих строків.

Предметом оскарження у справі є рішення в.о. директора Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові про відмову ОСОБА_1 у призначенні на посаду головного спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення ТУ ДБР у м. Львові від 08.04.2019.

Суд, заслухав пояснення позивача, представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив таке.

Листом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові від 08.04.2019 позивача повідомлено про відмову у призначенні на посаду головного спеціаліста Сектору матеріально-технічного забезпечення ТУ ДБР у м. Львові. (а.с.19-20).

Позивач такий лист отримав 10.04.2019.

13.04.2019 звернувся зі скаргою на відмову у призначенні до Ради громадського контролю при ДБР.

18.04.2019 позивач був присутнім на засіданні Ради громадського контролю при ДБР з розгляду його скарги.

У Протоколі № 9 від 18.04.2019 Рада громадського контролю зазначила про прийняте рішення: звернутися до комітетів Верховної Ради України з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності та з питань запобігання корупції, національного агентства державної служби та Генеральної прокуратури України за вказаними фактами та для прийняття рішень в межах їхньої компетенції.

Листом № 04 від 24.04.2019 Радою громадського контролю при Державному бюро розслідувань ОСОБА_1 повідомлено, що вирішити спір в досудовому порядку не вдалось у зв`язку з неприбуттям в.о. директора ТУ ДБР, розташованого у м. Львові Стеця В. і запропоновано в разі злісного невиконання рішення Ради громадського контролю при ДБР від 18.04.2019 звернутися до суду.

До суду позивач звернувся з адміністративним позовом 24.05.2019.

Вирішуючи питання про поновлення строків звернення до суду та залишення позовної заяви без розгляду, суд керується таким.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки цей спір виник з приводу прийняття позивача на публічну службу, до спірних відносин підлягає застосуванню місячний строк звернення до адміністративного суду.

З врахуванням того, що позивачем 10.04.2019 отримано оскаржувану відмову у вигляді листа від 08.04.2019, саме з цієї дати слід обраховувати місячний строк звернення до суду.

Згідно з відміткою Львівського окружного адміністративного суду така позовна заява надійшла 24.05.2019 за вх № 18081, тобто з пропуском місячного строку.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст. 121 КАС України).

Позивач обґрунтовуючи причини пропуску строк звернення до суду зазначає про досудове врегулювання спору зверненням зі скаргою до Ради громадського контролю при ДБР та вказує на необхідність застосування тримісячного строку звернення до суду.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що він скористався досудовим порядком оскарження наказу, з огляду на наступне.

В силу ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно із ч. 1, ч. 3 ст. 28 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» з метою забезпечення прозорості та цивільного контролю за діяльністю при Державному бюро розслідувань утворюється Рада громадського контролю у складі 15 осіб, яка формується на засадах відкритого та прозорого конкурсу.

Рада громадського контролю при Державному бюро розслідувань: 1) заслуховує інформацію про діяльність, виконання планів і завдань Державного бюро розслідувань; 2) розглядає звіти Державного бюро розслідувань і затверджує свій висновок щодо них; 3) обирає з її членів трьох представників, які входять до складу Дисциплінарної комісії Державного бюро розслідувань; 4) має інші права, передбачені Положенням про Раду громадського контролю.

Відповідно до абз. 5 п. 20 Положення про Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2017 року № 1086 рішення Ради громадського контролю мають рекомендаційний характер і є обов`язковими для розгляду Державним бюро розслідувань.

Наведені правові норми вказують на те, що Рада громадського контролю не є тим органом, який відповідно до закону має повноваження вчиняти дії щодо досудового вирішення вказаного спору. Рішення такої є обов`язковими для розгляду Державним бюро розслідувань, проте мають рекомендаційний характер. Належним суб`єктом оскарження в даному випадку міг бути центральний апарат Державного бюро розслідувань.

Обов`язок звернення позивача до Ради громадського контролю при ДБР також не передбачено ніяким нормативно-правовим актом, відтак не є досудовим порядком вирішення спору в розумінні частини 4 ст. 122 КАС України.

Також суд звертає увагу на те, що в прохальній частині скарги від 12.04.2019, адресованій Раді громадського контролю (а.с. 23) позивач просить:

«У зв`язку з викладеним, прошу Раду громадського контролю при Державному бюро розслідувань розглянути вказані протиправні дії та рішення в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Стеця В.М., надати їм правову оцінку та вжити в межах компетенції заходів щодо притягнення його до встановленої законом відповідальності.».

З наведеного слідує, що в даному випадку позивач звернувся до Ради громадського контролю з метою притягнення до встановленої законом відповідальності в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Стеця В.М. Відтак, в суду відсутні підстави вважати, що вирішенням вимог, поставлених в скарзі, було можливим вирішити в досудовому порядку спір щодо призначення позивача на посаду.

Окрім того, суд наголошує, що звернення позивача із скаргою до Ради громадського контролю не позбавило його права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства.

Небажання позивача оскаржити рішення у встановлені законом строки у судовому порядку, не може вважатися поважною причиною пропуску строку звернення до суду, враховуючи той факт, що позивачу ніхто не чинив часові чи інші перешкоди для такого оскарження.

На переконання суду, позивач фактично мав можливість звернутись за захистом свого права і не був обмежений у доступі до суду у встановлений законом строк.

Щодо наявності будь-яких інших поважних причин пропущення строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Поважними причинами пропущення строку є причини, які не залежать від волі позивача та виключають (ускладнюють) можливість його звернення до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у позовній заяві причин, підтверджених відповідними доказами, та доданих до неї матеріалів.

Так у постанові Верховного Суду України від 06.12.2016 (справа п/800/9/16) зазначено, що у розумінні статті 100 КАС України поважними причинами пропуску строку звернення до адміністративного суду є наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення особи з адміністративним позовом і подолання яких для цієї особи було неможливим або ускладненим.

Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих причин, що перешкоджали позивачу звернутися за захистом порушеного права у строки, встановлені ч. 5 ст. 122 КАС України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані».

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Таким чином, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутність будь-яких обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску поважними, суд дійшов висновку наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 123 КАС України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

При вказаних обставинах, заява відповідача підлягає задоволенню, та відповідно адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 121-123, 183, 240, ст. 248, 256, 294, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву відповідача задовольнити.

Причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду із цією позовною заявою - визнати неповажними.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові (79008, м. Львів, вул. Кривоноса, 6) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала про залишення позовної заяви без розгляду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.10.2019.

Суддя Качур Р.П.