Справа № 9901/524/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 жовтня 2019 року

Київ

справа №9901/524/19

адміністративне провадження №П/9901/524/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , поданої його адвокатом Левковцем Андрієм Юрійовичем, до Верховної Ради України про визнання протиправним та скасування акту Верховної Ради України в частині,

встановив:

1 жовтня 2019 року ОСОБА_1 через свого адвоката Левковця А.Ю. звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Верховної Ради України, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати акт Верховної Ради України у формі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»» в частині підпункту 9 пункту 2 розділу VI «Прикінцеві положення», яким було внесено зміни та викладено у новій редакції підпункту «х» підпункту 3 пункту 2 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»;

- вжити заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони Вищому антикорупційному суду, на підставі підпункт 9 пункту 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким було внесено зміни до підпункту «х» підпункту 3 пункту 2 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», вчиняти дії щодо прийняття до провадження переданих справ, судовий розгляд яких вже здійснюється у суді першої або апеляційної інстанцій.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що на даний час здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000010, зокрема, за його обвинувачення. Вказаний судовий розгляд триває понад 30 місяців, проте на даний час ще не закінчено, а на підставі спірної частини Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд"" вказане кримінальне провадження має бути передане до Вищого антикорупційного суду України.

У випадку передачі зазначеного кримінального провадження на розгляд до Вищого антикорупційного суду, судовий розгляд має бути проведений з початку, звертає увагу позивач. Таким чином, усі докази, які були досліджені, усі клопотання, які були заявлені та розглянуті, а також усі інші процесуальні дії, які були проведені, мають бути здійснені повторно.

Отже, спірна норма Закону України Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд"" призводить до суттєвого порушення прав ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку, зазначає останній.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження за цим позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною цих функцій.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи в публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині другій статті 19 КАС України.

Пунктом 1 частини другої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України.

Ураховуючи наведене, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій.

Згідно зі статтею 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, а відповідно до пункту 3 частини першої статті 85 Основного Закону України до повноважень Верховної Ради України належить прийняття законів.

Частиною другою статті 1 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI, передбачено, що Регламент встановлює порядок підготовки і проведення сесій Верховної Ради, її засідань, формування державних органів, визначає законодавчу процедуру, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій Верховної Ради.

Згідно з нормами цього Регламенту, створені Верховною Радою України із числа народних депутатів України комітети Верховної Ради України, обрані нею Голова Верховної Ради України та його заступники, народні депутати України в порядку і строки, визначені цим Регламентом, реалізують дії з розгляду законопроектів, які за змістом, способами, прийомами, завданнями та юридичною природою є проявами (вираженням, властивостями) функції законотворення.

Такі дії Верховної Ради України не вважаються управлінськими, а тому не можуть підпадати під контроль суду адміністративної юрисдикції. До них мають застосовуватися положення, що дозволяють вдатися до інших юрисдикційних форм захисту від порушень прав чи інтересів.

За правилами частини першої статті 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Статтею 150 Конституції України визначено повноваження Конституційного Суду України, до яких, зокрема, належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів та інших правових актів Верховної Ради України.

Згідно з частиною першою статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» до повноважень Конституційного Суду України належить, зокрема, вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів ВРУ, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року у справі №19-рп/2011 зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими й поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини та громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

У Рішенні від 27 березня 2002 року у справі № 7-рп/2002 Конституційний Суд України указав, що за змістом положень статей 85, 91 Конституції України Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші правові акти. Вони є юридичною формою реалізації повноважень єдиного органу законодавчої влади в Україні та відповідно до частини другої статті 147, частини першої статті 150 Конституції України є об`єктом судового конституційного контролю.

За такого правового регулювання правовідносин, що склались між сторонами у цій справі, вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»» в частині, належить до юрисдикції Конституційного Суду України.

Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №9901/491/18.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, а також те, що вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, необхідно відмовити у відкритті провадження у справі.

У зв`язку з таким результатом розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , а також непідсудності цієї справи адміністративному суду, відсутні підстави для розгляду клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 19, 170, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправним та скасування акту Верховної Ради України в частині.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.

...........................

М.В. Білак,

Суддя Верховного Суду