Справа № 560/300/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/300/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

18 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Мацького Є.М. Франовської К.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,

представника позивача: Конуся О.М.,

представника відповідача: Чубко Л.В.,

представника відповідача: Коваля В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року (ухвалене 18 квітня 2019 року, повний текст рішення складено 02 травня 2019 року) у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

2019 року дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Хмельницькій області № від 09.11.2018 року, яким дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 7 714 098 грн., з яких 5 142 732 грн., - основного платежу та 2 571 366 грн. - штрафних санкцій; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС України в Хмельницькій області № від 09.11.2018 року, яким дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість за березень та червень 2018 року на загальну суму 4 476 011 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача.

За результатами перевірки відповідач склав акт "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Старокостянтинівський молочний завод" (ПН 31952591) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій за березень 2018 року з наступними контрагентами: ТОВ "Рінальді Продакт" (ПН 41730322), ТОВ "Астрея-Д" (ПН 41572809) та за червень 2018 року з ТОВ "Сіджи Груп" (ПН 41691509)" від 26.10.2018 року № 1585/22- 01-14-07/31952591.

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- п.п. "а" п. 198.1, абзаців першого та другого п. 198.2, п. 198.3 і абзацу третього п. 198.6 ст. 198; абзацу другого п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого:

- занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет всього на суму 5 142 732 грн., в тому числі за березень 2018 року на суму 2 889 785 грн, за червень 2018 року на с уму 2 252 947 грн., та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) за березень 2018 року на суму 1 568 133 грн., за червень 2018 року на суму 2 907 878 грн.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв два податкових повідомлення - рішення від 09.11.2018 року, які оскаржуються позивачем:

- № від 09.11.2018 року, яким дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 7 714 098 грн, з яких 5 142 732 грн,- основного платежу та 2 571 366 грн. - штрафних санкцій;

- № від 09.11.2018 року, яким дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість за березень та червень 2018 року на загальну суму 4 476 011 грн.

Позивач в адміністративному порядку оскаржував зазначені податкові повідомлення-рішення до ДФС України.

За наслідками розгляду скарги дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" ДФС України рішенням від 21.01.2019 року № 2922/6/99-99-11-04-02-25 вирішила залишити без задоволення скаргу дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод".

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не спростував реальності господарських операцій між позивачем та контрагентами, і не довів порушення позивачем податкового законодавства під час формування податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст.200 Податкового кодексу передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п.200.2 ст.200 ПК України).

Разом з тим вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з ч. 2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІV від 16.07.1999 року (далі - Закон № 996-ХІV), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.1 Закону № 996-ХІV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Статтею 9 Закону № 996-ХІV встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З аналізу наведених норм колегія суддів дійшла висновку про те, що податкові наслідки у вигляді формування витрат та податкового кредиту з ПДВ у податковому обліку є правомірними лише у випадку реального виконання господарської операції та її підтвердження належними первинними документами, що відповідають критерію повноти та достовірності представлення інформації про факт реальної зміни майнового стану платника податків.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Астрея-Д", колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено з акту перевірки, відповідач дійшов висновку про відсутність факту реального вчинення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Астрея-Д", оскільки у видаткових накладних не заповнено графу "До перевезення отримав" та реквізити доручень на отримання ТМЦ; ДП "Старокостянтинівський молочний завод" не надав документів, які б підтверджували якість товару.

Крім того, згідно з інформацією з бази даних ДФС України 1С "Податковий блок", ТОВ "Астрея-Д" відсутнє за податковою адресою, за вказаною адресою відсутні складські та виробничі приміщення, обладнані холодильним обладнанням, необхідним для дотримання температурного режиму зберігання.

Також перевіркою не встановлено джерела походження, виробника продукції - масла моноліту 72,5% та масла селянського 72,5% та не підтверджено легальність руху продукції в "ланцюгу" постачання від виробника до кінцевого споживача - ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ "Астрея-Д" та ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладено договір поставки № 20/03 від 20.03.2018 року (т.1, а.с.95-97).

Предметом договору є поставка постачальником покупцю молочної продукції (п. 1.1 Договору).

При цьому факт поставки товару за вищезазначеним договором, підтверджується наступними первинними документами:

- видатковими накладними (т.1, а.с.119-122), згідно з якими ТОВ "Астрея-Д" відвантажило ДП "Старокостянтинівський молочний завод" масло моноліт 72,5% та масло селянське 72,5%;

- товарно-транспортними накладними (т.1, а.с.110-113), згідно з якими ТОВ "Прайм Тракс" здійснило перевезення вантажу (масло моноліт 72,5% та масло селянське 72,5%) від ТОВ "Астрея-Д" (м.Дніпро, вул.Барнаульська, 2-а) до ДП "Старокостянтинівський молочний завод" (м.Старокостянтинів, вул.І.Франка, 47);

- платіжними дорученням (т.1, а.с.116-118), відповідно до яких ДП "Старокостянтинівський молочний завод" здійснило оплату масла за договором №20/03 від 20.03.2018 року на користь ТОВ "Астрея-Д";

- податковими накладними (т.1, а.с.123-130), які виписані на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" його постачальником ТОВ "Астрея-Д" та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що товарно-транспортні накладні, на підставі яких здійснювалося перевезення товару, та видаткові накладні оформлені неналежним чином.

Згідно зі ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 р. №207 затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні.

Пунктами 1, 2 вказаного Переліку для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах: обов`язковим документом є - товарно-транспортна накладна; для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб: накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж.

Тобто, наявність товарно-транспортної накладної є обов`язковою виключно у випадках віднесення платником податків до валових витрат на перевезення.

Водночас, наявність чи відсутність у позивача товарно-транспортних накладних, подорожніх листів чи транспортних накладних, стосуються дотримання чи порушення правил перевезень автомобільним транспортом і не пов`язані з виконанням вимог податкового законодавства.

Таким чином, наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими документами підтверджується фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

Серед іншого, в обґрунтування безтоварності господарських операцій позивача з ТОВ "Астрея-Д" відповідач посилається на відсутність документів, які засвідчують якість та походження масла, що унеможливлює встановлення походження товару.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з обставинами, встановленими у справі, Верховний Суд в постанові від 16.10.2018 року у справі № 804/9952/15 дійшов висновку про те, що сертифікаційні документи на товар, які не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції, оскільки вони не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. Тому неподання платником сертифікаційних документів на придбаний товар не може слугувати спростуванням реального виконання господарської операції.

Згідно з актом перевірки перевіряючими особами встановлено, щo ДП "Старокостянтинівський молочний завод" використало масло моноліт 72,5% в кількості 60000 кг та масло селянське 72,5% в кількості 15000 кг на виробництво фасованого масла та інших видів молочної продукції на суму 3 420 000 грн., в т.ч. ПДВ -570 000 тон.

Таким чином, первинними документами підтверджуються обставини щодо придбання ДП "Старокостянтинівський молочний завод" товару та його подальше використання у господарській діяльнності платника податків.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що з наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій з ТОВ "Астрея-Д", вказані документи підтверджують фактичне отримання позивачем товару та використання для безпосередньої господарської діяльності підприємства, обсяги товару та його оплату.

Водночас, доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ "Астрея-Д" в "ланцюгу" постачання ввело в товарообіг (легалізувало) товари, харчові продукти - масло моноліт 72,5% та масло селянське 72,5% невідомого виробництва та невідомого виробника, що ТОВ "Астрея-Д" відсутнє за місцезнаходженням та про відсутність у цього підприємства основних засобів, необхідних для здійснення господарської діяльності, стосуються лише господарської діяльності контрагента позивача та подання ними податкової звітності, і не доводять недобросовісності позивача та відсутності реальності його господарських операцій.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Рінальді Продакт", колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено з акту перевірки, відповідач дійшов висновку про відсутність факту реального вчинення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Рінальді Продакт", оскільки:

- у видаткових накладних в графі "отримав" не зазначено посаду особи, відповідальної за здійснення господарських операцій з поставки ТМЦ від покупця - ДП "Старокостянтинівський молочний завод";

- у ТОВ "Рінальді Продакт" відсутні основні засоби, необхідні для здійснення господарської діяльності;

- відповідно до даних ЄРПН не підтверджується ланцюг проходження олії соняшникової нерафінованої між суб`єктами господарювання;

- економічний ефект та ділова мета від операцій з продажу олії соняшникової нерафінованої відсутні.

З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ "Рінальді Продакт" та ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладено договір поставки №РСК-160318 від 16.03.2018 року (т.1, а.с.131-132).

До договору поставки надано Специфікацію № 1 від 16.03.2018 року (т.1, а.с.133), в якій зазначено загальну вартість поставленого товару з ПДВ - 23 220 000,00 грн., - олія соняшникова нерафінована у кількості 1000 т +/- 5%.

В специфікації вказані показники якості товару, які повинні відповідати ДСТУ 4492:2005. Постачальник забезпечує поставку Товару на умовах EXW (франко-склад постачальника), що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, смт. Воскресенське, вул. Миру 17а (ст. Горохівка). Товар в повному обсязі поставляється в строк до 31.03.2018 року включно.

При цьому факт поставки товару за вищезазначеним договором підтверджується наступними первинними документами:

- видатковими накладними (т.1, а.с. 151-197), згідно з якими ТОВ "Рінальді Продакт" передало ДП "Старокостянтинівський молочний завод" олію соняшникову нерафіновану;

- платіжними дорученнями (т.1, а.с. 144-150), відповідно до яких ДП "Старокостянтинівський молочний завод" здійснило оплату олії соняшникової за договором №РСК-160318 від 16.03.2018 року на користь ТОВ "Рінальді Продакт";

- податковими накладними (т.1, а.с. 198-249; т.2, а.с.1-50), які виписані на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" його постачальником ТОВ "Рінальді Продакт" та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, під час перевірки позивач надав посвідчення якості № 300318 від 30.03.2018, згідно з яким підприємство-виробник олії соняшникової нерафінованої ТОВ "СП Укрсоя". Маса - 1004,63 тонн. Одержувач - ТОВ "Рінальді Продакт". Відповідає ДСТУ 4492:2005.

При цьому суд звертає увагу, що наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Отже, доводи апеляційної скарги про наявність недоліків у видаткових накладних не спростовують реальність господарської операції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність у ТОВ "Рінальді Продакт" основних засобів згідно з даними податкового обліку колегія суддів виходить з того, що відутність в ЄРПН відповідної інформації не може бути беззаперечним підтвердженням того, що така продукція такими особами не придбавалася, без вивчення руху активів, договорів та первинної бухгалтерської документації від постачальників товару, і не може свідчити про безтоварність господарської операції між підприємством та його контрагентом-постачальником, оскільки такий рух активів визначається за наслідком відповідних документальних перевірок ТОВ "Рінальді Продакт" та його постачальників, а також переробника продукції ТОВ "СП Укрсоя".

Водночас, відповідач не надав даних документальних перевірок ТОВ "Рінальді Продакт" та ТОВ "СП Укрсоя", тобто первинні документи вказаних підприємств податковим органом не досліджувалися.

З матеріалів справи встановлено, що придбана олія соняшникова нерафінована була використана в господарській діяльності підприємства, а саме: передана на комісію ТОВ "Вестселл" згідно з договором комісії на реалізацію сільськогосподарської продукції від 16 березня 2018 року СМЗ/В-1603/18 (т.1, а.с.134-138). В подальшому комісіонер реалізував товар на експорт, пpо що свідчить звіт комісіонера за червень 2018 року №4 від 30.06.2018 року, до якого додані: МД ДР UA500170/2018/011714 від 24.06.2018 року (т.1, а.с.142-143); - акт надання послуг (комісійна винагорода компенсація витрат) №1 від 30.06.2018 року (т.1, а.с.140).

Таким чином, первинними документами підтверджуються обставини придбання ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у ТОВ "Рінальді Продакт" товару та його подальша реалізація.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що з наданих позивачем первинних документів можливо встановити суть та зміст господарських операцій з ТОВ "Рінальді Продакт", вказані документи підтверджують фактичне отримання позивачем товару та використання у господарській діяльності підприємства, обсяги поставленого товару та його оплату.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про відсутність економічного ефекту та ділової мети у зв`язку зі збитковістю операцій (в загальній сумі збитку у розмірі 3 669 820 грн) з придбання товару у ТОВ "Рінальді Продакт" та його наступної реалізації на експорт.

Водночас, такий висновок контролюючий орган зробив без урахування положень чинного законодавства щодо нарахування компенсації податку на додану вартість та нульової ставки ПДВ при постачанні товару в режимі експорту.

Отже, визначення фінансового результату та відображення доходів та витрат при його розрахунку здійснюється за виключенням сум непрямих податків (зокрема, сум податку на додану вартість, який має компенсаційний характер при від`ємному значенні).

З матеріалів справи встановлено, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" придбало у ТОВ "Рінальді Продакт" олію соняшникову нерафіновану за 19 439 590,60 грн без ПДВ та 3 887 918,00 грн ПДВ.

При цьому за договором комісії вказану олію реалізовано за 19 777 817,40 грн без ПДВ, ПДВ за вказаною господарською операцією у зв`язку з експортом товару складає 0 грн.

Комісійна винагорода та компенсація витрат комісіонера - 120 129,52 грн (т.1, а.с.140).

Таким чином, податковий орган визначив в якості збитків суму ПДВ, що підлягає компенсації позивачу.

Водночас, фінансовий результат (дохід) від експортної операції становить: загальна сума від реалізації цього товару на експорт складає 19 777 817,40 грн - собівартість експортованого товару 19 439 590,60 грн - та компенсація витрат комісіонера 120 129,52 грн = економічний ефект експортних операцій 218 097,28 грн. Таким чином, позитивна різниця, або ж прибуток позивача від зазначених операцій складає 218 097,28 грн.

Наведеними розрахунками спростовуються доводи податкового органу щодо збитковості здійснених позивачем господарських операцій.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16 жовтня 2018 року у справі №804/7559/14, виходячи з аналізу господарських операцій платника податків з придбання та продажу товару на експорт.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що ТОВ "Рінальді Продакт", з метою уникнення блокування податкових накладних, здійснив їх розподіл рівними частинами на суми постачання, що не перевищують 500 000 грн, у зв`язку з чим, на підставі п. 3 Порядку зупинення податкових накладних затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2018 року №117, моніторинг таких податкових накладних контролюючим органом не проводився.

Відповідно до пп.2 п.3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 117 (далі - Порядок №117), податкові накладні / розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак, зокрема, обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування (крім розрахунків коригування, поданих на реєстрацію у місяці, іншому ніж місяць, в якому вони складені), зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень за умови, що обсяг постачання товарів/послуг, зазначений в них у поточному місяці за операціями з одним отримувачем - платником податку, не перевищує 50 тис. гривень, сума податку на додану вартість (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України), сплачена у попередньому місяці, становить більше 20 тис. гривень, та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку.

Згідно з п.4 Порядку №117 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної / розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак, визначених у пункті 3 цього Порядку, такі податкова накладна / розрахунок коригування не підлягають моніторингу та підлягають реєстрації в Реєстрі.

Таким чином, моніторинг за податковою накладною не проводиться, якщо загальний обсяг постачання за місяць за всіма податковими накладними (з урахуванням податкової накладної, направленої на реєстрацію) не перевищив 500 тис. грн, а не за кожною окремою податковою накладною, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, відповідальність за дотримання порядку оформлення податкових накладних несе платник податків, який їх виписав.

Так, Верховний Суд в постанові у справі від 07 березня 2018 року №804/3420/16, оцінюючи правомірність формування податкового кредиту підприємством, дійшов висновку про те, що посилання податкового органу на порушення податкового законодавства контрагентами по ланцюгу постачання не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість, оскільки їх зобов`язання не спричиняють податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.

При цьому доводи відповідача про відсутність фактичного впливу здійснених господарських операцій на рух активів ДП "Старокостянтинівський молочний завод" спростовуються встановленими у справі обставинами, оскільки позивач здійснив оплату олії соняшникової за договором №РСК-160318 від 16.03.2018 року на користь ТОВ "Рінальді Продакт", тобто рух активів за вказаною господарською операцією підтверджується первинними документами.

Водночас, відсутність фактичного переміщення товару між складами не свідчить про відсутність змін майнового стану платника податків та нереальність господарської операції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Сіджи Груп", колегія суддів виходить з наступного.

Так, в обґрунтування відсутності факту реального вчинення господарських операцій відповідач зазначає наступне:

- у видаткових накладних в графі "отримав" не зазначено посаду особи, відповідальної за здійснення господарських операцій з поставки ТМЦ від покупця - ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та особи, відповідальної за здійснення господарських операцій з поставки ТМЦ від постачальника - ТОВ "Сіджи Груп". В наданих для проведення перевірки накладних не вказано кількості та ціни пшениці в розрізі класів, а саме 2 класу, 3 класу, 4 класу, 5 класу, 6 класу;

- для проведення перевірки позивач не надав сертифікатів якості, фітосанітарних сертифікатів, транспортних документів, складських документів, документів щодо підтвердження походження TMЦ за номенклатурою, зазначеною у накладних, оформлених за реквізитами ТОВ "Сіджи Груп";

- згідно з даними податкового обліку у ТОВ "Сіджи Груп" відсутні основні засоби, необхідні для здійснення господарської діяльності;

- фактична передача товару за договором поставки не відбувалась, тому податкові накладні виписані безпідставно;

- комісіонери станом на 25.10.2018 року не виконали своїх зобов`язань щодо продажу сільськогосподарської продукції за межами України.

З матеріалів справи встановлено, що між позивачем та ТОВ "Сіджи Груп" укладено договори поставки №060618/С-СМЗ від 06.06.2018 (т.2, а.с.51-54) та договір поставки №180618/0111 від 18.06.2018 (т.2, а.с.57-63).

Згідно з вищевказаними договорами та специфікаціями до них ТОВ "Сіджи Груп" зобов`язується здійснити поставку ДП "Старокостянтинівський молочний завод" ячменю та пшениці врожаю 2018 року.

При цьому факт поставки товару за вищезазначеними договорами, підтверджується наступними первинними документами:

- актами прийому-передачі (т.2, а.с.70-79) та актами прийому-передачі товару на зберігання (т.2, а.с.80-), згідно з якими ТОВ "Сіджи Груп" передало ДП "Старокостянтинівський молочний завод" пшеницю врожаю 2018 року (2,3,4.5,6 класу), ячмінь врожаю 2018 року;

- видатковими накладними (т.2, а.с.104-136), згідно з якими ТОВ "Сіджи Груп" передало ДП "Старокостянтинівський молочний завод" пшеницю врожаю 2018 року (2,3,4.5,6 класу), ячмінь врожаю 2018 року;

- податковими накладними (т.2, а.с.137-202), виписаними на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" його постачальником ТОВ "Сіджи Груп" та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що в накладних у графах "найменування товару" зазначено: пшениця, врожаю 2018 р. (2, 3, 4, 5, 6 класу) та пшениця (2, 3, 4, 5, 6 класу), однак не вказано кількість та ціну пшениці в розрізі класів, а саме 2 класу, 3 класу, 4 класу, 5 класу, 6 класу.

Водночас, вказані недоліки не спростовують реальності господарських операцій з постачання пшениці.

Таким чином, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про наявність недоліків у видаткових накладних, колегія суддів виходить з того, що формальні недоліки первинних бухгалтерських документів, а також недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що видала податкову накладну, повинні оцінюватися у сукупності з іншими обставинами справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність сертифікатів якості та фітосанітарних сертифікатів, колегія суддів виходить з наступного.

Положеннями Закону України "Про карантин рослин" передбачено, що супроводження оригіналом фітосанітарного сертифікату вимагається під час експорту, імпорту або реекспорту об`єктів регулювання, включених до переліку об`єктів регулювання.

Водночас, під час перевірки контролюючий орган досліджував внутрішньодержавне переміщення товарної пшениці від ТОВ "Сiджи груп" до ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

Крім того, сертифікаційні документи на товар не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки і не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність у ТОВ "Сiджи груп" основних засобів згідно з даними податкового обліку, колегія суддів виходить з того, що відутність в ЄРПН відповідної інформації не може бути беззаперечним підтвердженням того, що така продукція такими особами не придбавалася, без вивчення руху активів, договорів та первинної документації від постачальників товару та не може свідчити про безтоварність господарської операції між підприємством та його контрагентом-постачальником.

Однак, відповідач не надав даних документальних перевірок ТОВ "Сiджи груп", тобто первинні документи вказаного підприємства податковим органом не досліджувалися.

Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги відповідач стверджує, що фактична передача товару за договором поставки не відбувалась.

Відповідно до Договору поставки №060618/С-СМЗ від 06.06.2018 року (п.3.5 Договору) та Договору поставки №180618/01П від 18.06.2018 року (п. 3.8 Договору) сторони домовилися про те, що постачальник відповідно до ст. 667 Цивільного кодексу України може зберігати товар Покупця до моменту його вивозу на власних або орендованих складах на протязі 90 днів. Вартість зберігання врахована у вартість товару.

Вказаними пунктами Договорів сторони дійшли згоди про те, що постачальник може зберігати товар Покупця до моменту його вивозу на власних або орендованих складах на протязі 90 днів. Вартість зберігання врахована у вартість товару.

Таким чином, відсутність переміщення товару за умови подальшого його оприбуткування не спростовує реальності господарської операції.

Як встановлено з матеріалів справи, ДП "Старокостянтинівський молочний завод" передало на комісію ТОВ "Регіон Тех Ком" та ТОВ "Завод олійних культур"Ремрант" товар за накладними, виписаними від імені ТОВ "Сiджи груп", відповідно до договорів комісії №01/180618К від 18.06.2018 року (т.2, а.с.87-93) та №Р/110618-СМ3 від 11.06.2018 року (т.2, а.с.95-99).

Крім того, до перевірки позивач надав ВМД EK10ДP UA504120/2018/108446 від 05.10.2018 року (т.2, а.с.66-67), відповідно до якої на експорт відправляється пшениця м`яка, не насіннєва 6 класу, 2018 року врожаю, українського походження, насипом, згідно з ДСТУ 37686:2010. Вага нетто - 2104530 кг. Ціна товару - 90 322 221,854 грн.

При цьому в обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що станом на 25.10.2018 року товар за вищевказаною ВМД на експорт не відправлений.

Водночас, той факт, що станом на момент проведення перевірки комісіонери ТОВ "Регіон Тех Ком" та ТОВ "Завод олійних культур "Ремрант" не в повному виконали свої зобов`язання щодо продажу від свого імені сільськогосподарської продукції за межами України, не спростовує факт передачі сільськогосподарської продукції на комісію та наявність у комісіонерів вказаного товару у кількості, придбаній ДП "Старокостянтинівський молочний завод", а також початок процедури митного оформлення пшениці на експорт.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що первинними документами, підтверджуються обставини придбання ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у ТОВ "Сіджи Груп" сільськогосподарської продукції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про необхідність дотримання податкової обачності, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що на момент здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ "Астрея-Д", ТОВ "Рінальді Продакт", ТОВ "Сіджи Груп" були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Станом на час проведення господарських операції ТОВ "Астрея-Д", ТОВ "Рінальді Продакт", ТОВ "Сіджи Груп" зареєстровані платниками ПДВ.

Крім того, ТОВ "Астрея-Д", ТОВ "Рінальді Продакт", ТОВ "Сіджи Груп" перебувають на обліку в органах ДФС.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару (робіт, послуг), яка є платником податків, не покладено обов`язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників (виконавців) при створенні підприємства та здійсненні господарської діяльності або через відсутність висновків зустрічних перевірок зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту та донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водночас, відповідач на підтвердження фіктивності ТОВ "Астрея-Д", ТОВ "Рінальді Продакт", ТОВ "Сіджи Груп" не надав відповідного судового рішення щодо встановлення факту відсутності у позивача мети на здійснення господарської діяльності та відсутності її реального здійснення.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 04 липня 2019 року у справі №802/3047/14-а дійшов наступного висновку: "Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними".

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі - Суд), а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в п.38 рішення у справі "Інтерсплав проти України" (заява № 803/02) Суд зазначив, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

В п. 23 рішення у справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії" (заява №6689/03) Суд вказав, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Однак це не мало б прямого впливу на оподаткування організації-заявника.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів відповідача щодо недотримання позивачем принципу податкової обачності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 вересня 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Мацький Є.М. Франовська К.С.