Справа № 826/17577/13-а
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2019 року

Київ

справа №826/17577/13-а

адміністративне провадження №К/9901/5493/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року (судді: Шостак О.О. (головуючий), Мамчур Я.С., Бистрик Г.М.)

у справі № 826/17577/13-а

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ у Подільському районі, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 серпня 2013 року № 170109, № 170109, №170109.

На обґрунтування своїх позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначила, що висновки, викладені податковим органом в акті перевірки, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються долученими до матеріалів справи доказами. Відтак податкові повідомлення-рішення від 15 серпня 2013 року, прийняті на підставі висновків акта перевірки, є протиправними та підлягають скасуванню.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 29 листопада 2013 року позов задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі від 15 серпня 2013 року № 170109, №170109, № 170109.

Натомість Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 02 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким відмовив ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а також неправильну оцінку наявних у матеріалах справи доказів, просила скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2013 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 січня 2015 року відкрито касаційне провадження.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу відповідач вважає рішення суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим, тому в задоволенні касаційної скарги просив відмовити.

17 січня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 159 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року), яка кореспондується з положеннями статті 242 КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає в повній мірі з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що в період із 25 червня до 09 липня 2013 року посадовими особами ДПІ у Подільському районі на підставі наказу від 13 червня 2013 року № 78 проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) за період з 01 липня 2010 року до 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 22 липня 2013 року № 494/26-56-17-01-04/ НОМЕР_1 .

Згідно з висновками вказаного акта перевірки відповідачем встановлено наступні порушення в діяльності позивача:

- пункту 177.11 статті 177 Податкового кодексу України, а саме ФОП ОСОБА_1 не подано річну декларацію за 2011 рік у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- статті 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» від 26 грудня 1992 року № 13-92, пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 року № 889-IV, а саме позивачем не подано декларації за ІІІ та IV квартали 2010 року, що призвело до заниження чистого оподаткованого доходу на суму 403 745,03 грн, внаслідок чого донараховано податку з доходів фізичних осіб у сумі 60 561,75 грн;

- пункту 138.2 статті 138, пункту 167.1 статті 167, пункту 177.4 статті 177, статті 198 Податкового кодексу України: за січень-лютий 2011 року, січень-квітень 2012 року встановлено розбіжності у формуванні оподатковуваного доходу на суму 2 321 433,32 грн внаслідок завищення валових витрат на надання послуг ТОВ «Єрсіда», ТОВ «Контур-Т», господарська діяльність яких за вказаний період визнана нікчемною, що призвело до заниження чистого оподаткованого доходу на суму 2 321 432,97 грн, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 391 356,43 грн;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, підпункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України: позивачем безпідставно завищено суму податкового кредиту і податкових зобов`язань у вересні 2010 року, січні-лютому 2011 року, у зв`язку з тим, що по господарським взаємовідносинам ФОП ОСОБА_1 з ТОВ «Інформ Юст», ТОВ «Єрсіда» відсутній об`єкт оподаткування, відсутня мета настання реальних наслідків, внаслідок чого податкові зобов`язання у вересні 2010, січні-лютому 2011 року підлягають зменшенню на суму 94 643,01 грн, податковий кредит у вересні 2010 року, січні-лютому 2011 року підлягає зменшенню на суму 93 696,80 грн;

- пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України: позивачем безпідставно завищено суму податкового кредиту у зв`язку із включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, непідтверджених податковими накладними, донараховано податку на додану вартість у сумі 56 622,80 грн.

На підставі акта перевірки 15 серпня 2013 року ДПІ у Подільському районі прийняла податкові повідомлення-рішення:

- № 170109, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі 170 грн;

- № 170109, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі 549 757,29 грн;

- № 170109, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 70 778,50 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що у період з 01 липня до 31 грудня 2010 року позивач здійснювала діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності за умови сплати єдиного податку за ставкою 200 грн відповідно до Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727.

Згідно з актом від 12 серпня 2010 року № 80/17-405/ «Про проведення попередньої планової виїзної документальної перевірки СПД ОСОБА_1 » встановлено, що за період з 01 квітня 2009 року до 31 грудня 2009 року дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) склав 2 352 376,26 грн.

З огляду на перевищення обсягу валового доходу за період з 01 квітня 2009 року до 31 грудня 2009 року (згідно зі статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727 обсяг виручки не повинен перевищувати 500 тис. гривень) податковий орган дійшов висновку про неправомірність застосування позивачем спрощеної системи оподаткування у 2010 році, тому вся сума виручки, яка надійшла на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 під час перебування на спрощеній системі оподаткування, повинна оподатковуватися згідно зі статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян».

Також у ході перевірки відповідачем на підставі звітів суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку, виписки банку та відомостей із ЦБ ДРФО ДПС України про суми виплачених доходів (Форма 1-ДФ) встановлено, що валовий дохід за ІІ півріччя 2010 року становив 762 253,83 грн, у зв`язку з чим позивач повинна була перейти на загальну систему оподаткування.

У період з 01 січня 2011року до 31 грудня 2012 року ФОП ОСОБА_1 здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування.

З 01 січня 2011 року оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, здійснюється відповідно до статті 177 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції, чинній на час виникнення правовідносин).

Так, згідно з пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця

Відповідно до пункту 177.3 статті 177 Податкового кодексу України для фізичної особи-підприємця, зареєстрованого як платника податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

За період, що перевірявся, встановлені розбіжності у формуванні оподаткованого доходу та завищення валових витрат на суму 2 660 621,54 грн. шляхом віднесення до валових витрат суми коштів по наданню транспортних послуг та послуг, пов`язаних із оформленням документів, таким суб`єктам господарювання: ТОВ «Інформ Юст», ТОВ «Єрсіда», ТОВ «Контур Т» на суму 3 325 777,00 грн, зокрема податок на додану вартість - 665 155,46 грн, чим порушено вимоги статті 177 Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку зазначеним податковим органом в акті перевірки від 22 липня 2013 року № 494/26-56-17-01-04/ порушенням позивача, суд апеляційної інстанції встановив, що в період із 01 липня 2010 року до 31 грудня 2012 року ФОП ОСОБА_1 надавала послуги як диспетчер-експедитор із пошуку рейсів для завантаження вантажних автомобілів за договорами комісії, а також надавала послуги, пов`язані з оформленням документів.

Здійснивши аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що фінансово-господарські взаємовідносини позивача з вищевказаними контрагентами вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались правочинами, враховуючи наступне.

Щодо взаємовідносин із ТОВ «Інформ Юст».

16 вересня 2010 року між позивачем (комісіонер) та ТОВ «Інформ Юст» (комітент) укладено договір комісії № 68/13, відповідно до якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента надати від свого імені, але за рахунок комітента послуги по завантаженню транспорту, який здійснює вантажні перевезення, а комітент зобов`язується сплатити комісіонеру комісійну плату за надані послуги в розмірі, порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Під час проведення перевірки податковим органом встановлено, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду від 31 жовтня 2012 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 (який є керівником та засновником ТОВ «Інформ Юст») у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, закрито на підставі пункту «г» статті 1, статті 6 «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину (створення ТОВ «Інформ Юст» з метою прикриття незаконної діяльності) як особу, що є інвалідом третьої групи, тобто з нереабілітуючих підстав.

Щодо взаємовідносин із ТОВ «Єрсіда».

16 січня 2011 року між позивачем (комісіонер) та ТОВ «Єрсіда» (комітент) укладено договір комісії б/н, аналогічний тому, що був укладений із ТОВ «Інформ Юст».

Під час проведення перевірки ДПІ у Подільському районі отримано від ДПІ у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві акт від 05 серпня 2011 року № 5524/23-5/37312588 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Єрсіда» з питань дотримання вимог чинного податкового законодавства України щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при проведенні фінансово-господарської діяльності за період з 01.12.2010 до 31.01.2011» та акт від 14 квітня 2011 року № 2914/23-5/37312588 «Про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ «Єрсіда» з питань правомірності нарахування податкових зобов`язань та податкового кредиту декларації з податку на додану вартість, проведенні фінансово-господарської діяльності за період з 01.02.2011 до 28.02.2011» - «направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням», на підприємстві працювала 1 особа.»

З метою встановлення місцезнаходження підприємства здійснено виїзд за адресою: м. Київ, вул. Червоногвардійська, б. 5, офіс 412, складено акт про відсутність за місцезнаходженням.

Співробітниками ГВПМ ДПІ у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві в ході відпрацювання ТОВ «Єрсіда» ініційовано проведення почеркознавчого дослідження підписів у податковій звітності ТОВ «Єрсіда» з податку на додану вартість за період з грудня 2010 року до січня 2011 року, в яких у графі «Керівник» та «Головний бухгалтер» значиться ОСОБА_3 , за результатами проведення якого встановлено, що підписи виконані від імені гр. ОСОБА_3 у вищезазначених документах виконані іншою особою.

Остання податкова звітність (декларація з податку на додану вартість за червень 2011 року) подана з нульовими показниками; декларація з податку на прибуток не подавалась; згідно із податковою декларацією з податку на доходи фізичних осіб за січень 2011 року (вх. № 27066 від 19 березня 2011 року) на підприємстві працювала одна особа.

Щодо взаємовідносин із ТОВ «Контур-Т».

Між позивачем (виконавець) та ТОВ «Лета» (замовник), ТОВ «Юскутум» (замовник), ТОВ «Афіна» (замовник) укладено відповідні договори про надання послуг із філологічної перевірки та редагування текстів нормативно-правових актів та текстів судових рішень.

Для виконання своїх зобов`язань за вищезазначеними договорами про надання послуг ФОП ОСОБА_1 уклала договір від 24 січня 2012 року б/н із ТОВ «Контур-Т».

Під час проведення перевірки ДПІ у Подільському районі отримано від ДПІ у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві акт 06 червня 2012 року № 520/22-40/32855060 «Про неможливість проведення перевірки ТОВ «Контур-Т» з питань підтвердження відомостей по взаємовідносинам з контрагентами, якими сформовано податковий кредит з 01.01.2012 до 31.01.2012» та акт від 03 серпня 2012 року № 1005/22-40/32855060 «Про неможливість проведення зустрічної перевірки суб`єкта господарювання ТОВ «Контур-Т» з питань взаємовідносин з контрагентами, якими за рахунок ТОВ «Контур-Т» сформовано податковий кредит за період березень 2012 року», відповідно до яких посадові особи підприємства не знаходяться за місцем реєстрації, інформація щодо наявності основних фондів відсутня, чисельність працюючих на підприємстві складає одна особа.

Проаналізувавши первинні документи по господарським операціям позивача із вказаним контрагентом, а саме акти здачі-приймання наданих послуг, суд апеляційної інстанції зазначив, що зі змісту актів неможливо встановити характер наданих послуг, обсяг наданих послуг; також в актах відсутня інформація щодо результатів наданих послуг.

Суд апеляційної інстанції також правильно взяв до уваги, що основними видами діяльності ТОВ «Контур-Т» є вирощування зернових культур, розведення свиней, надання послуг у рослинництві, облаштування ландшафту, виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості, виробництво цукру, інші види оптової торгівлі. Тобто надання позивачу ТОВ «Контур-Т» послуг із філологічної перевірки та редагування текстів нормативно-правових актів і текстів судових рішень не відноситься до видів діяльності, які здійснює ТОВ «Контур-Т», та взагалі не є характерним для господарської діяльності цього підприємства.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції, що господарські операції позивача із ТОВ «Інформ Юст», ТОВ «Єрсіда», ТОВ «Контур Т» фактично не виконувалися, економічна доцільність таких взаємовідносин не підтверджена. Відтак податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2013 року № 170109, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі 549 757,29 грн, прийнято ДПІ у Подільському районі правомірно.

З огляду на це Суд вважає правомірним також і податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2013 року № 170109, відповідно до якого до позивача застосовано фінансову санкцію у розмірі 170 грн за неподання річної декларації за 2011 рік у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

Водночас щодо правомірності прийняття ДПІ у Подільському районі податкового повідомлення-рішення від 15 серпня 2013 року № 170109, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 70 778,50 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що порушення позивачем пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України податковий орган обґрунтовує тим, що ФОП ОСОБА_1 включено до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, не підтверджені податковими накладними, виданими ТОВ «Трилитан» від 30 липня 2010 року № 202 на загальну суму 339 490,80 грн, сума ПДВ - 56 581,80 грн, ФОП ОСОБА_4 від 30 липня 2010 року № 230 на загальну суму 90 грн, сума ПДВ - 15 грн, та ТОВ «Інмарк Сервіс» від 30 липня 2010 року № 2255 на загальну суму 156 грн, сума ПДВ - 26 грн.

Проте, як встановив суд першої інстанції, позивачем надавалися до перевірки вищевказані податкові накладні, про що є підтвердження в матеріалах справи.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (чинний на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 168/97-ВР), податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Враховуючи, що вказана вище сума податкового кредиту підтверджена належним чином оформленими податковими накладними, які були надані до перевірки, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2013 року № 170109 прийнято відповідачем протиправно, тому підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2013 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 серпня 2013 року № 170109 відповідає закону, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року в цій частині належить скасувати.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 серпня 2013 року № 170109, залишивши в силі в цій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2013 року.

В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова