Справа № 360/1872/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року справа №360/1872/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Макаренко А.С., за участі представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Прокопенкова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року (повне судове рішення складено 26 липня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/1872/19 (суддя в І інстанції Басова Н.М.) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

В травні 2019 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ГУ ДФС у Луганській області, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 березня 2018 року старшим оперуповноваженим з ОВС управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області Смірновим Є.Ю . під час несення служби на території обслуговування встановлено факт реалізації алкогольних напоїв громадянкою ОСОБА_2 Позивач є фізичною особою - підприємцем, зареєстрована і діє відповідно до норм діючого законодавства, основним видом економічної діяльності є 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Продажем алкогольних напоїв позивач не займається, ліцензії на виготовлення та реалізацію алкогольних напоїв - відсутні, господарську діяльність веде за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 .

Наголошував, що за результатами незаконної перевірки було складено протокол № 41 від 07.03.2018, на підставі якого ГУ ДФС у Луганській області 21.05.2018 було винесено податкове повідомлення-рішення № про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності 17 000,00 грн. за платежем Адмін. штрафи та штрафні санкції за порушення закон. у сфері виробництва обігу алк. напоїв та тютюну (далі - спірне податкове повідомлення-рішення), підписаного керівником (заступником керівника) ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_4 , яке позивачем не отримувалось, що позбавило можливості надати заперечення. Окрім вищезазначеного протоколу № 41, жодного іншого документу, який відповідно до Податкового кодексу України (далі - ПК України) мав бути підставою для винесення спірного повідомлення-рішення, відповідачем складено не було. Примірник протоколу № 41 від 07.03.2018 із додатками та поясненнями свідків у позивача відсутній, оскільки ОСОБА_5 чи відповідачем позивачу не надавався. Копії наведених документів позивач отримала під час розгляду адміністративної справи № 360/1231/19, що розглядається Луганським окружним адміністративним судом, при цьому копії протоколу № 41 від 07.03.2018 та доданих до нього матеріалів, що позивачем додаються до цієї заяви, є майже нечитаємими. Адміністративний матеріал відповідача щодо притягнення ФОП ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності 27.06.2018 було розглянуто Біловодським районним судом Луганської області у справі № 408/1230/18-п, постановою якого провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП) відносно ФОП ОСОБА_2 було закрито в порядку ч. 2 ст. 38 КУпАП. Позивач категорично не згоден з перевіркою та її висновками, оскільки відсутні докази продажу алкогольних напоїв, а саме фіскального чеку реєстратора розрахункових операцій, пояснень і взагалі будь-яких даних особи, якій позивач нібито продала алкогольні напої.

Також з посиланням на п. 86.8 ст. 86 ПК України (у редакції, яка діяла до 01.01.2019) зазначив, що станом на дату винесення спірного повідомлення-рішення - 21.05.2018 таке повинно було бути винесене відповідачем протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, отже не пізніше 22.03.2018.

З огляду на вищевказане, після уточнення позовних вимог представник позивача просив суд визнати протиправним та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення (а.с.28-32).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано те, що факт вчинення правопорушення підтверджується поясненнями свідків та самої ФОП ОСОБА_2 , які не надали заперечень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та підписали його. Також судом не взято до уваги той факт, що алкогольні напої були виявлені в приміщенні котельні, яка прибудована до торгівельного павільйону, приміщення котельні не є самостійною спорудою, а побудоване з метою обслуговування торгового павільйону. Тобто ці алкогольні напої завжди знаходились поруч з продавцем і при необхідності реалізовувались. Крім того, з матеріалів фото-фіксації та додатків до протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що вилучені у позивача алкогольні напої зберігались з цінниками на пляшках. Відтак, ГУ ДФС України у Луганській області правомірно прийнято оскаржуване позивачем рішення, на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, оскільки правовою підставою для застосування фінансових санкцій є встановлення факту зберігання та продажу алкогольних напоїв без наявності відповідної ліцензії.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем з 12.02.2002, видом діяльності є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, в стані припинення не перебуває (а.с.22).

ФОП ОСОБА_2 є платником єдиного податку та перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2012 (а.с.112).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 07.04.1988 вбачається, що позивачу та її чоловіку належить на праві власності житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 (а.с.105-108). Домоволодіння в цілому складається з одного житлового будинку та інших службових споруд.

Також на території домоволодіння за цією ж адресою розташований торгівельний павільйон, загальною площею 30,0 квадратних метрів, який відокремлений від житлового будинку, має свій вхід та до нього ще побудовані тамбур, навіс та котельня (а.с.109-111,113-118).

07.03.2018 співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області в присутності свідків складено протокол № 41 про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_2 В протоколі зазначено, що ОСОБА_2 о 12 годині 00 хвилин 07.03.2019 в магазині за адресою АДРЕСА_1 , в порушення ст. 7 Закону України «Про ліцензування деяких видів діяльності» здійснила зберігання та реалізацію підакцизних товарів, а саме алкогольних напоїв з метою отримання прибутку без відповідної ліцензії, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП України. Співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській області також був проведений особистий огляд та огляд речей у ОСОБА_2 та виявлені та вилучені для тимчасового зберігання алкогольні напої згідно з додатком до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.03.2019 (а.с.66-68,69-70).

В письмових поясненнях, відібраних у ОСОБА_2 07.03.2019, складених старшим оперуповноваженим з ОВС управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області ОСОБА_5 , зазначено, що позивач у вказаному магазині зберігала та здійснювала продаж підакцизних товарів, а саме алкогольних напоїв. Ліцензії на продаж алкогольних напоїв немає, алкогольні напої придбала в м. Сєвєродонецьку для подальшої реалізації. В поясненнях значиться, що з її слів записано вірно, нею прочитано, зауважень, доповнень немає та стоїть підпис ОСОБА_2 (а.с.71).

На підставі матеріалів про адміністративне правопорушення № 41 від 07.03.2018 відповідачем встановлено порушення ст.ст. 15, 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР) та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, абз.5 ч.2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР 21.05.2018 винесено спірне податкове повідомлення-рішення (а.с.49).

Таке рішення направлено до позивача листом від 22.05.2018 № ФОП-823/12-32-40-01-10 (а.с.48) та отримано нею 25.05.2018 (а.с.51).

Як вбачається з рішення місцевого суду, в судовому засіданні позивач пояснила суду, що 07.03.2019 під час нібито виявлення ОСОБА_5 факту незаконного продажу алкогольних напоїв, її взагалі не було в магазині, через погане самопочуття, вона знаходилась в житловому будинку. В магазині знаходилась її рідна сестра - ОСОБА_6 , яка допомагала у господарських справах. Магазин є самостійною будівлею на території її присадибної ділянки. Співробітники відповідача примусили її сестру відкрити сейф зовсім в іншому підсобному приміщенні, яке не прилягає до магазину і є відокремленим - кочегарка. У цьому сейфі дійсно знаходились алкогольні напої, які в подальшому співробітники податкової міліції перенесли до її магазину та описали. З того ж сейфу була взята пляшка горілки, яку нібито позивач продала. При цьому, співробітник відповідача буквально вивів її зі свого помешкання за допомогою погроз вже коли алкогольні напої були перенесені до магазину.

Також позивач пояснила суду, що вона не заперечує наявність в неї цих алкогольних напоїв, проте повністю заперечує факт продажу нею алкоголю, оскільки це були запаси для майбутніх родинних свят (8 березня, її день народження та Великдень), які не знаходились у магазині, а перебували на території її присадибної ділянки в іншому відокремленому приміщенні, зачинені у сейфі. Натомість, співробітники шляхом погроз змусили її підписати протокол № 41 про адміністративне правопорушення від 07.03.2019 та письмові пояснення, які вона власноручно не писала. І навіть фразу «з моїх слів записано вірно, мною прочитано, зауважень та доповнень не маю» вона не писала. Все, що неї було зроблено, це поставлено підписи в тих місцях, де вказував ОСОБА_5 .

Крім того, в рішенні суду першої інстанції зазначено, що у якості свідка була допитана ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що вона є сусідкою позивача і 07.03.2019 прийшла до магазину для того, щоб купити домашнє молоко. В цей час на присадибній ділянці позивача вже були три чоловіка у військовій формі з автоматами. На її очах ці особи зайшли до кочегарки разом з сестрою позивача - ОСОБА_8 та змусили її відкрити сейф. З цього сейфу була взята спочатку одна пляшка горілки, а потім вони почали переносити все інше до магазину й описувати. При цьому, самої ОСОБА_2 в цей час там не було, її вже потім вивели із житлового будинку. Також пояснила, що при ній ані ОСОБА_8 , ані ОСОБА_2 нікому не продавали горілку. З приводу адміністративного протоколу № 41 про адміністративне правопорушення від 07.03.2019 пояснила, що підпис дійсно її, проте, що саме вона підписує, військові їй не дали прочитати. На її запитання, що наразі відбувається, їй сказали, що пояснювати нічого не будуть, оскільки вона цього не зрозуміє.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог підпункту 19-1.1.14 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом № 481/95-ВР.

Згідно ч. 12 ст. 15 розділу IV Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Приписами ч. 1 ст. 16 розділу V Закону № 481/95-ВР передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до ст. 17 розділу V Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

З матеріалів справи слідує, що контролюючим органом притягнуто позивача до відповідальності саме за реалізацію алкогольного напою без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

При цьому позивач заперечує факт реалізації у день фактичної перевірки алкогольного напою, а відповідач наполягає на встановленні ним такого факту.

Отже, для правильного вирішення справи слід встановити, чи підтверджується належними і достатніми доказами факт реалізації позивачем у день фактичної перевірки алкогольного напою без відповідної ліцензії.

Обґрунтовуючи висновки, покладені в основу оскаржуваного рішення, відповідач посилається на протокол № 41 від 07.03.2018 про адміністративне правопорушення та матеріали фотофіксації.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши докази, на які посилається відповідач, та матеріали адміністративної справи за порушення частини першої статті 164 КУпАП відносно ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що вони у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про наявність факту порушення позивачем вимог закону.

Так, протокол № 41 від 07.03.2018 про адміністративне правопорушення не містить посилання на будь-які докази, що підтверджують викладені у них обставини, окрім власних тверджень посадових осіб податкового органу, а матеріали фотофіксації не дають можливості встановити факт продажу алкогольного напою невідомому чоловіку.

При цьому слід врахувати як пояснення самої ОСОБА_2 , так і свідка ОСОБА_7 , яка була присутня під час складання співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі показань свідка та наданих письмових доказів позивачем щодо житлового будинку та торгівельного павільйону, суд встановив, що при проведенні перевірки позивач взагалі не була присутня, а її вивели з будівлі вже після проведення дій щодо виявлення алкогольних напоїв в іншому приміщенні, а не в торгівельному павільйоні. Враховуючи те, що торгівельний павільйон перебуває на одній присадибній ділянці позивача, на якій розташовані й інші будівельні споруди, а також того, що свідок у судовому засіданні не підтвердив факту продажу алкогольного напою позивачем, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що адміністративний протокол № 41 не може слугувати доказом факту продажу та факту зберігання в магазині позивачем алкогольних напоїв.

Більш того, особа, яка за твердженням відповідача придбала в магазині позивача пляшку горілки «Малинівка» так і не була встановлена, від неї не відібрані жодні пояснення.

Не виконав відповідач і свого обов`язку щодо доведеності перед судом правомірності свого рішення шляхом заявлення відповідного клопотання про виклик до суду та допит в якості свідка ОСОБА_8 , на пояснення якої щодо реалізації алкогольного напою позивачем він посилався як підставу правомірності свого рішення.

Вказане дає можливість дійти висновку, що відповідачем не доведено беззаперечними та переконливими доказами факту реалізації позивачем алкогольного напою без відповідної ліцензії.

Крім того, постановою Біловодського районного суду Луганської області від 27.06.2018 у справі № 408/1230-18-п, яка набрала законної сили, закрито провадження в адміністративній справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст.38 КУпАП (а.с.9-10). В цьому судовому рішенні не надано правової оцінки діям позивача, не зроблено висновок щодо її винності у порушенні порядку провадження господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності свого рішення.

Єдиним доказом вказаного порушення, на який покликається відповідач, є викладені в протоколі від 07.03.2018 № 41 про адміністративне правопорушення висновки співробітника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО ГУ ДФС у Луганській області щодо реалізації позивачем алкогольного напою. Інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували факт продажу алкогольних напоїв в матеріалах справи немає.

Підсумовуючи викладене, на підставі наявних матеріалів справи, місцевий суд дійшов правильного висновку, що факт вчинення порушення, за яке до позивача було застосовано штрафні санкції, не підтверджується належними доказами, а відтак позовні вимоги про визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення підлягають задоволенню.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що сторонами не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний суд дійшов висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідач не спростував докази, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі № 360/1872/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 02 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук