Справа № 200/7217/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року справа №200/7217/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 200/7217/19-а (суддя в 1 інстанції - Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі - відповідач). Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач всупереч Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" відмовив у призначенні допомоги при народженні дитині, посилаючись на протокол засідання комісії з призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО від 06.09.2017 року №104. Відповідно до акту перевірки місця проживання встановлено відсутність позивача за вказаною у довідці адресою, тому допомогу при народженні дитини відповідачем було вирішено не виплачувати. Вважає, що відмова відповідача у призначенні допомоги позивачу, порушує право дитини на соціальний захист, тому є протиправним. Також просила встановити судовий контроль за виконанням судового рішення (арк.справи 3-5)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 200/7217/19-а позовні вимоги задоволено частково, внаслідок чого:

визнано протиправним та скасовано розпорядження управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 26.09.2017 року, яким вирішено не призначати допомогу при народженні дитини ОСОБА_1 . Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.07.2017 року про призначення державної допомоги при народженні дитини з урахуванням правової позиції суду, викладеної в даному рішенні. В решті позовних вимог відмовлено. (арк.справи 33-35)

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. (арк.справи 38-40)

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , є громадянкою України та матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідок від 13.07.2017 року №000265022 та від 13.07.2017 року № позивача та її сина взято на облік як внутрішньо переміщених осіб у м. Краматорськ Донецької області

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що 14.07.2017 року позивач звернулася до УСЗН Краматорської міської ради з заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Протоколом засідання комісії з питання призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО № 104 від 06.09.2017 року позивачу відмовлено у виплаті допомоги при народженні дитини.

Розпорядженням управління соціального захисту населення Краматорської міської ради Донецької області вирішено не призначати допомоги позивачу з посиланням на протокол засідання комісії з питання призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО №104 від 06.09.2017 року.

Спірним у справі є правомірність прийняття відповідачем розпорядження про відмову в призначенні соціальних виплат ВПО № 104 від 06.09.2017 року.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", громадяни України, в сім`ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до частини сьомої та дев`ятої статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Відповідно пункту 13 Порядку №1751 допомога при народженні дитини, яка народилась після 08 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму,- на другу дитину і т.д. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

Колегією суддів встановлено, що з заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини позивач вперше звернувся до УСЗН без пропуску встановленого законом строку, надавши до неї повний перелік необхідних документів, однак позивачу було відмовлено у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання, яке зазначено у довідки ВПО.

Позивач та її дитина є громадянами України, тобто, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, у зв`язку із не підтвердженням місця фактичного проживання. Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Позивач має право на отримання державної допомоги при народженні дитини. Реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в Україні, гарантованого Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", не може позбавляти її права на отримання допомоги при народженні дитини.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Крім того, позивачем заявлений позов в інтересах малолітньої дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є неспростовним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Враховуючи встановлені обставини справи колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування розпорядження управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 26.09.2017 року, яким вирішено не призначати допомогу при народженні дитини ОСОБА_1

Частина позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено постановою суду першої інстанції не є предметом апеляційного оскарження, тому колегія суддів на підставі ч.1 ст.308 КАС України зазначає, що в цій частині судове рішення не є предметом апеляційного розгляду.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 200/7217/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 200/7217/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 02 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць