Справа № 440/2586/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 р.Справа № 440/2586/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представник третьої особи Намєткіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, по справі № 440/2586/19

за позовом Приватного нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України треті особи Нотаріальна палата України , Державне підприємство "Національні інформаційні системи"

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1, звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1, 3-ті особи: Нотаріальна палата України, Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 31.05.2019 №1661/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 31.05.2019 №1661/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначила, що чинність наказу Міністерства юстиції України від 31.05.2019 №1661/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до вирішення в судовому порядку спору щодо його правомірності та обґрунтованості унеможливлює повноцінне виконання позивачем своєї роботи, негативно відображається на правах та інтересах третіх осіб, а також впливає на ділову репутацію та доходи ініціатора звернення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року заяву приватного нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 31.05.2019 №1661/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили рішенням у справі.

Допущено ухвалу до негайного виконання.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що заявлений позивачем спосіб захисту забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскарженого наказу фактично є вирішенням справи по суті.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вона, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та її представник, наполягаючи на законності та обгрунтованості ухвали суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник третьої особи, Державного підприємства "Національні інформаційні системи", підтримав вимоги апеляційної скарги.

В судове засідання представник третьої особи, Нотаріальної палати України, не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що заходи забезпечення позову відповідають предмету позову та вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили рішенням по суті у цій справі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У розумінні наведеної норми закону, суд при вирішенні питання про забезпечення позову повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, а також забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.2008 року застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

З наведеного вбачається, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Колегія суддів вказує на те, що вказані заявником доводи можуть бути досліджені під час розгляду справи по суті позовних вимог та не є підставою для забезпечення адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заявником не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а правова оцінка дій відповідача, підлягає встановленню під час судового розгляду.

При цьому, обраний позивачем захід забезпечення позову, фактично за своїм змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті позовних вимог, водночас, зазначене не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Отже, суд першої інстанції, задовольнивши клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, фактично вирішив спір по суті до винесення рішення у справі, що є неприпустимим з огляду на положення ст.151 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 826/15847/17 оскільки правовий висновок, викладений у зазначеній постанові, стосується інших правовідносин.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були порушені норми чинного матеріального та процесуального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви приватного нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року по справі № 440/2586/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні заяви приватного нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року