Справа № 278/1268/19
Суддя: Літвин О. О.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 278/1268/19

провадження у справі № 2-а/0285/49/19

01 жовтня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……………..Літвин О.О.

секретаря……………………..Дуянової Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевича Юрія Володимировича

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо винесення постанови серії ДП18№ 015660 від 08.05.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності (далі Постанова) протиправними та скасувати її.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постановою відповідача був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 08.05.2019, близько 01 год. 15 хв. на 215 км автодороги Київ-Ковель-Ягодин, керував транспортним засобом Mitsubishi L200, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі Автомобіль), з неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби та не пред`явив посвідчення водія.

Жодних правил дорожнього руху він не порушував, паспорт та водійські права пред`являв поліцейському, після чого поїхав далі, при цьому будь-яких протоколів чи постанов не складалось. Справа була розглянута відповідачем безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення, що на його думку є порушенням чинного КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Сторони в судове засідання не прибули.

Адвокат позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату слухання справи повідомлений вчасно та належним чином. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 08.05.2019 близько 01 год. 15 хв. на 215 км автодороги Київ-Ковель-Ягодин, керував транспортним засобом Mitsubishi L200, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі Автомобіль), з неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби та не пред`явив посвідчення водія, чим порушив вимоги п.п.2.1«а», 2.9«в» Правил дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається ПДР, згідно з п.1.9. яких особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П.п.2.1«а», 2.9«в» ПДР встановлюють, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та йому забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості).

Згідно ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За приписами ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

Частиною 1 ст.222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Статтею 258 КУпАП визначаються перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Частиною 2 ст.257 КУпАП також передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУПАП.

Приписами ч.5 ст.258 КУпАП передбачено,що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Як встановлено судом, позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та із застосуванням адміністративного стягнення. Таким чином, вказане свідчило про наявність у поліцейського обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, однак такий протокол останнім складено не було.

В підтвердження своєї позиції позивач посилався також і на Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (Інструкція № 1376).

Однак дані судження щодо незгоди позивача із оскаржуваною постановою є такими, що не підтверджені ніякими фактами та не доведені жодними обставинами.

Водночас, суд зауважує, що посилання позивача у позовній заяві на приписи Інструкції № 1376 є помилковими. Позаяк, відповідно до п.1 розділу І даної Інструкції, вона встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція №1395) .

Приписами п.4 Інструкції №1395 визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 126 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає про відсутність обов`язку відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення. Позаяк, розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абз.2 ст.258 КУпАП та п.4 Інструкції №1395 виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд зауважує, що законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Частиною 5 ст.258 КУпАП також передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відтак, судження позивача про неправомірність складення оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, є хибними.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Проте позивачем не спростовано в суді факт відсутності у нього посвідчення водія відповідної категорії та справність освітлення номерного знака на момент зупинки відповідачем транспортного засобу 08 травня 2019, а, відповідно і факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду ставити під сумнів обставини, викладені в постанові про адміністративне правопорушення, наведено не було, а тому порушень вимог ст.256 КУпАП поліцейським під час його складання не вбачається, оскаржувана постанова була винесена з дотриманням вимог, передбачених ст.283 КУпАП.

Відтак, суд вважає, що дії відповідача відповідають вимогам закону і підстав для скасування постанови не вбачає, а отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 5, 8-15, 77, 229, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевича Юрія Володимировича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя О.О.Літвин