Справа № 580/2951/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 вересня 2019 року справа № 580/2951/19

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Смілянської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 (далі - позивач)) з позовною заявою до Виконавчого комітету Смілянської міської ради (20700, Черкаська область, м.Сміла, вул. Незалежності, буд.37 (далі - відповідач)), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20.12.2018 року № 486 «Про продовження строку дії договорів з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування перевізниками ПрАТ Смілянське АТП 17128 та ФОП ОСОБА_5 ».

Перевіривши позовну заяву, суд вважає, що вона підлягає залишенню без руху у зв`язку з наявними в ній недоліками.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві має бути зазначений зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а у разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, що має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень (його рішення), що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується.

Відповідно до офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп: частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Особа має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може належати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтовано пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Peretyaka and Sheremetyev проти України, 21.12.2010, №45783/05).

Якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

В разі відповідного звернення особи, суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір.

Суд зазначає, що предметом оскарження даної позовної заяви є рішення Виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20.12.2018 року № 486 «Про продовження строку дії договорів з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування перевізниками ПрАТ Смілянське АТП 17128 та ФОП ОСОБА_5 ». Позивач, в обгрунтування позовних вимог зазначає, що вказане рішення порушує її права та інтереси як жительки м. Сміла, яка користується громадським транспортом на маршрутах, перевезення за якими здійснюється ПрАТ Смілянське АТП 17128 та ФОП ОСОБА_5 . Зазначено, що відповідачем, при постановленні оскаржуваного рішення, допущено порушення процедури його прийняття а також допущено до участі перевізника, який не відповідає вимогам статті 34 ЗУ "Про автомобільний транспорт".

Суд зазначає, що з аналізу мотивів позовної заяви, судом не вбачається, а позивачем не наведено, доводів в якій частині оскаржуване рішення порушує безпосередньо її індивідуальні права. Крім того, суд звертає увагу, що оскаржуваним рішенням продовжено строк дії договорів з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування перевізниками ПАТ "Смілянське АТП 17128" та ФОП ОСОБА_5 , тобто з аналізу вказаних правовідносин судом вбачається, що за захистом від можливого порушення прав може звернутися вичерпне коло учасників даних правовідносин, тобто учасники конкурсу на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування.

Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до приписів ч.1 ст.5 КАС України, правом звернення до суду наділений суб`єкт звернення для захисту її прав, свобод або законних інтересів від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Тобто, суд зазначає, що позивачем подано позовну заяву без додержання вимог, встановлених пунктами 4,5 частини 5 статті 160 КАС України, а саме: позивачем у адміністративному позові не зазначено зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, що свідчили б про порушення саме її прав, свобод або законних інтересів оскаржуваним рішенням та потребували судового захисту.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. №3674-VI (зі змінами та доповненнями, далі - Закон №3674-VI), за подання до адміністративного суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018р. №2629-VIII (зі змінами та доповненнями), прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб на 2019 рік становить 1921 грн.

Суд зазначає, що позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру, у зв`язку з чим сума судового збору за подання даної позовної заяви становить 768,40 грн. (1921х0,4).

У відповідності до акту від 25.09.2019 р., який складений службовими особами Черкаського окружного адміністративного суду, зафіксовано відсутність квитанції про сплату судового збору, що зазначена у переліку додатків до позовної заяви.

З огляду на зазначене, доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, позивачем не надано.

Щодо клопотання позивача, заявленого в позовній заяві щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та його поновлення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 122 далі - КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, згідно з частиною 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали, особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду, позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Так, предметом даної позовної заяви є правомірність прийняття відповідачем рішення від 20.12.2018 року № 486.

З даним позовом позивач звернулась до суду 25 вересня 2019 року.

Позивач зазначає, що про порушення власних прав, свобод та інтересів оскаржуваним рішенням вона дізналася 10.05.2019р. коли отримала від відповідача його копію.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду жодних достатніх та допустимих доказів, які свідчили б про час коли позивач дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваним рішенням, оскільки, суд, при з`ясуванні питання щодо подачі адміністративного позову в межах строку звернення, має встановити дату коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Крім того, посилання позивача на постанову Верховного Суду від 30.05.2019р. у справі №457/908/17, згідно висновків якого "за умови перебування особи (позивача) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом, який оскаржено до адміністративного суду, строк звернення до такого суду із відповідним позовом не може обмежуватися шістьма місяцями. У разі оскарження нормативно-правового акту строк такого оскарження буде вимірюватися усім часом чинності цього нормативно-правового акту".

З даного приводу, суд зазначає, що дане посилання судом не може бути взято до уваги з огляду на те, що оскаржуване рішення не є нормативно-правовим актом у розумінні ч.4 КАС України, натомість містить ознаки акту індивідуальної дії.

Так, суд вказує що позивачем подано позовну заяву без додержання вимог, встановлених частиною 4 статті 161 КАС України, а саме: не надано доказів, які свідчили б про час коли позивач дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваним рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали шляхом подання до суду нової редакції адміністративного позову, з урахуванням вимог зазначеної ухвали, доказів сплати судового збору та доказів, які свідчили б про час коли позивач дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваним рішенням.

Керуючись статтями 160-162, частиною 1, 2 статті 169, статтею 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Смілянської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до Черкаського окружного адміністративного суду:

- нової редакції адміністративного позову з урахуванням вимог даної ухвали щодо зазначення змісту позовних вимог і викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, що свідчили б про порушення індивідуальних прав, свобод або законних інтересів позивача оскаржуваним рішенням та потребували судового захисту;

- оригіналу документу про сплату судового збору за звернення з даним позовом до суду у розмірі 768,40 грн.;

- доказів, які свідчили б про час коли позивач дізналась про порушення своїх прав, свобод чи інтересів оскаржуваним рішенням.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М.А. Білоноженко