Справа № 755/10545/19
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Микитюк М.С . , Котляр Ю . В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в поряґдку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області,першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області Пустовіт Олексія Олександровичапро визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області Пустовіт Олексія Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення., посилаючись на те, що головним спеціалістом сектору супроводу управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Гулящим В.І. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР ЦМУ № 003820 від 19.06.2019 року відносно громадянина Узбекистану ОСОБА_3 . На підставі протоколу , першим заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було видано Постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. у справі про адміністративне правопорушення серії ПН ЦМУ № 003820 від 19.06.2019 року. В той же час, 31.05.2019 року КМЦЗ було видано документ серії НОМЕР_1 , а саме дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства № 79189 щодо ОСОБА_3 , яким засвідчено право роботодавця - ТОВ «ОК-ФУД» застосовувати працю громадянина Узбекистану ОСОБА_3 на посаді «Продавець продовольчих товарів». Позивачем неодноразово пред`являвся даний дозвіл під час складання вище зазначеного протоколу, однак Гулящим В.І. його не було взято до уваги.

Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд визнати дії першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області Пустовіт О.О. щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП протиправними та визнати протиправною, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 19 червня 2019 року серії ПН ЦМУ за № 003820 Першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області Пустовіт Олексія Олександровича про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 грн.

Представником ЦМУ у м. Києві та Київській області було направлено відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що відповідач- 1 проти позову заперечую з огляду на наступне. Так, під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері співробітниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було виявлено, що у позивача був відсутній відповідний дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, 19.06.2019 року стосовно нього було складено адміністративний протокол та під час складання даного протоколу, ОСОБА_3 було надано пояснення, а саме, що він працював без документів. Зі змісту протоколу також вбачається, що будь-яких зауважень від позивача не надходило та йому було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також його права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП про що свідчить його власний підпис. У день складання оскаржуваного рішення позивач отримав примірник протоколу та копію постанови, що підтверджується його підписом. Тому враховуючи всі обставини, відповідач-1 вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно.

14 серпня 2019 року представником позивача надано відповідь на відзив де зазначив, що відповідачем не було спростовано доводи позивача викладено в позовній заяві, а також зазначив, що позивач перебував на території на законний підставах ,про що свідчить відмітка в закордонному паспорті. 31 травня 2019 року Київським міським центром зайнятості було видано дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства щодо позивача та строк дії дозволу на момент складення постанови про адміністративне правопорушення не закінчився. Також, підпис позивача у постанові ніяким чином не свідчить та не є доказом того, що сказана постанова є законною та винесена на підставі дійсних будь-яких доказів. Отже, постанова має бути скасована через відсутність адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача 1 позов не визнали та просять суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача 1, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 19 червня 2019 року відносно громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР ЦМУ №003820 за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Того ж дня, першим заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області Пустовіт О.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН ЦМУ №003820 від 19 червня 2019 року, на громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400,00грн.

З постанови вбачається, що 19 червня 2019 року о 17 годині по вулиці Петропавлівська, 11, виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив встановлений порядок перебування іноземців на території України, а саме працевлаштувався без відповідного дозволу, необхідність якого передбачена законодавством України, що є порушенням ч. 6 ст. 42 Закону України «Про зайнятість населення».

Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 серпня 2013 року №825, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1654/24186, передбачає, що: особами, до яких застосовуються адміністративні стягнення за статями 200,201, частиною першою статті 203, статтями 204,205,206 КУпАП, є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, яким виповнилося 16 років, посадові особи установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності, до компетенції яких належить прийняття громадян, іноземців та осіб без громадянства на роботу та навчання, а також особи, які запросили в Україну іноземців або осіб без громадянства в приватних справах і надали їм житлову площу та порушили при цьому порядок їх перебування (п.1.3. інструкції).

Згідно п. 2.1. вищевказаної інструкції, уповноваженими посадовими особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення та протоколи про затримання є працівники апарату ДМС України, головних управлінь (управлінь) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, які є державними службовцями (далі - уповноважені посадові особи).

Уповноважені посадові особи складають протокол при виявленні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 200, 201, частиною першою статті 203, статтями 204, 205, 206 КУпАП, згідно з формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції.

Заявлена позивачем вимога про визнання незаконними дії першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області Пустовіт О.О. щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ПН ЦМУ № 003820 від 19.06.2019 року за ч. 1 ст. 203 КУпАП не підлягає задоволенню, оскільки з позовної заяви та наданих доказів не вбачається, що до посадових обов`язків відповідача - 2 не входить складання постанови про накладення адміністративного правопорушення, отже визнання.

Згідно ч. 1ст. 2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Стаття 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 203 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно частин 1-5 ст.42 Закону України «Про зайнятість населення», порушення якої інкриміновано позивачу згідно оскаржуваної постанови, роботодавці мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Праця іноземців та осіб без громадянства може застосовуватися на різних посадах в одного або декількох (двох і більше) роботодавців, за умови отримання дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (далі - дозвіл) на кожній посаді. Праця іноземних високооплачуваних професіоналів може застосовуватися без дозволу на посадах за сумісництвом, якщо строк дії трудового договору на посаді за сумісництвом не перевищує строк дії дозволу за основним місцем роботи. Іноземний найманий працівник може суміщати роботу на посаді, визначену дозволом, з роботою на посаді тимчасово відсутнього працівника, за умови, що суміщення триває не більше 60 календарних днів протягом календарного року. Іноземці та особи без громадянства мають право провадити в Україні інвестиційну, зовнішньоекономічну та інші види діяльності відповідно до законодавства. Іноземці та особи без громадянства не можуть призначатися на посаду або займатися трудовою діяльністю у разі, коли відповідно до законодавства призначення на відповідну посаду або провадження відповідного виду діяльності пов`язане з належністю до громадянства України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як убачається з Дозволу серії НОМЕР_1 на застосування праці іноземців та осіб без громадянства Київським міським центром зайнятості було видано дозвіл 31 травня 2019 року відносно ОСОБА_3 , яким засвідчено право роботодавця ТОВ «ОК-ФУД» застосовувати працю громадянина Узбекистану ОСОБА_3 на посаді «Продавець продовольчих товарів». Отже, обставини, зазначені відповідачем-1 в протоколі про адміністративне правопорушення ПР ЦМУ №003820 та відповідачем- 2 в постанові про накладення адміністративного стягнення ПН ЦМУ №003820 не відповідають дійсності.

Відповідно до вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За змістом статей 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

За змістом статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, складений відповідачем протокол розглядається як носій доказової інформації, у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, показання свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали тощо), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Між тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, а саме - працевлаштування позивача без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України.

Відповідачами вищевикладене не спростовано та не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 274 КУпАП, перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. Перекладач зобов`язаний з`явитися на виклик органу (посадової особи) і зробити повно й точно доручений йому переклад.

Відповідно до ст.ст. 278-280 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженою Наказом МВС України №825 від 28 серпня 2013 року, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача. Перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою жестової мови (для спілкування з особами з вадами слуху).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не був залучений перекладач, що підтверджується відсутністю відповідної відмітки у розділі «переклад протоколу зроблено усно за участі перекладача» у протоколі про адміністративне правопорушення серії ПР ЦМУ №003820 від 19 червня 2019 року.

Також на підставі змісту наявних у матеріалах справи документів, судом встановлено, що під час складання протоколу та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, перекладач не залучався, в той же час відповідач не скористався правом подати докази на спростування даної обставини.

У відповідності з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вищевказане свідчить про порушення законодавчих гарантій об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, оскаржувана постанова не відповідає вимогам статей 251, 283 КУпАП, обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, тому позовні вимоги громадянина Республіки Узбекистану ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

В свою чергу відповідачем вищевикладене жодним чином не спростовано та не надано жодного доказу, який би підтверджував вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а саме працевлаштування без відповідного дозволу.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Належним способом відновлення прав ОСОБА_3 , на захист яких був поданий цей адміністративний позов, є скасування постанови серії ПН ЦМУ №003820 від 19 червня 2019 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення серії ПН ЦМУ №003820 від 19 червня 2019 року та закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 33, 203, 245, 248, 251, 252, 268, 274, 278-280 КУпАП, Законом України «Про зайнятість населення», статтями 5, 6, 19, 20, 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області Пустовіт Олексія Олександровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області серії ПН ЦМУ №003820 від 19 червня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП, на громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст судового рішення складено 30 вересня 2019 року.

Суддя Н.О. Яровенко