Справа № 260/801/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7970/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана Павла Івановича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана Павла Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту на стороні відповідача - ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції - Ващилін Р. О.,

час ухвалення рішення - 26.06.2019 року, 13:46 год,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 26.06.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту на стороні відповідача - ПАТ"Райффайзен банк Аваль", в якому просила визнати неправомірними та протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана П. І., що супроводжувалось прийняттям процесуальних документів в межах зведеного виконавчого провадження по ВП №57130542 та ВП №57117117 у формі рішень - винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 22 травня 2019 року по ВП №57130542 в розмірі 20633,35 грн. - шляхом її скасування, а також винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 22 травня 2019 року по ВП №57117117 в розмірі 27173,45 грн. - шляхом її скасування.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохан П. І., що супроводжувалось прийняттям процесуальних документів в межах зведеного виконавчого провадження по ВП №57130542 та ВП №57117117 у формі рішень - винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 22 травня 2019 року по ВП №57130542 в розмірі 20633,35 грн., а також винесення постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 22 травня 2019 року по ВП №57117117 в розмірі 27173,45 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохан П. І. від 22 травня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди у ВП №57117117. Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохан П. І. від 22 травня 2019 року про стягнення з боржника основної винагороди у ВП №57130542.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що системний аналіз частин 1, 3, 4 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» вказує на відмінність форм сплати винагороди приватному виконавцю, яка залежить від наявності виконавчого провадження в межах якого можуть вчинятися виконавчі дії спрямовані на виконання судового рішення та нерозривно із ним пов`язується. Зокрема, поняття «стягнення» винагороди використовується під час самостійної (поза межами виконавчого провадження із якого така винагорода виникла) реалізації права приватного виконавця на винагороду, яка не була отримана в розмірі відсотка суми, що підлягає стягненню. Крім того, зі змісту ч.3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі невиплати (неотримання) приватному виконавцеві винагороди у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, під час здійснення виконавчого провадження, яке з тих чи інших причин завершено, останній має право на примусове стягнення такої винагороди у сумі, що несплачена під час розподілу стягнутих з боржника коштів. Таким чином, винагорода, яка була визначена у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом та не виплачена під час виконавчого провадження уже стягується у порядку встановленому для стягнення виконавчого збору. Наведене свідчить про правомірність прийняття оскаржуваних постанов про стягнення з боржника основної винагороди. Також апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року № 643 та не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19 квітня 2018 року у справі № 825/739/17. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідач (апелянт) - Кохан П. І . у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення відповідача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення - скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 серпня 2018 року до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана П. І. надійшла заява ПАТ "Райффайзен банк Аваль" про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №298/795/15-ц, виданим Великоберезнянським районним судом Закарпатської області 01 квітня 2016 року, яким стягнуто достроково з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль": 12800 доларів США 50 центів боргу за кредитним договором, еквівалентних за курсом НБУ 269044 гривень 08 копійок; з них 993 доларів США 56 центів еквівалентних 20882 гривні 89 копійок заборгованість за процентами; 1126 доларів США 63 центів еквівалентних 23679 гривень 79 копійок пеня за порушення строків сплати кредиту та процентів; 10680 доларів США 31 центів еквівалентних 224481 гривні 40 копійок поточна заборгованість за кредитом та судовий збір 2 690 гривень 44 копійок.

31 серпня 2018 року приватний виконавець Кохан П.І. відкрив виконавче провадження ВП №57117117 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

31 серпня 2018 року приватний виконавець Кохан П.І. склав розрахунок основної винагороди за виконавчим провадженням ВП №57117117, відповідно до якого розмір такої винагороди становить 27173,45 грн.; при цьому, сторонам виконавчого провадження роз`яснено, що основна винагорода приватного виконавця буде стягнута з сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Копію вказаного розрахунку та копію постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано позивачу та отриманою нею 04 вересня 2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

31 серпня 2018 року приватний виконавець на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про арешт майна боржника та надіслав її сторонам виконавчого провадження.

Крім того, 31 серпня 2018 року приватний виконавець надіслав виклик боржнику - ОСОБА_1 , яким останню зобов`язано з`явитися до приватного виконавця для надання пояснень щодо виконання рішення суду.

Також 31 серпня 2018 року приватний виконавець надіслав запит до територіального сервісного центру МВС 2141 та Відділу у Великоберезнянському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області.

Крім того, 11 вересня 2018 року приватний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника, яку надіслано для виконання до банківських установ (лист №1041 від 11 вересня 2018 року).

03 вересня 2018 року до приватного виконавця Кохан П.І. надійшла заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №304/284/16-ц, виданого 25 квітня 2017 року Перечинським районним судом Закарпатської області, яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/4080/74/35724 від 12 жовтня 2007 року в розмірі 206333,56 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 84,7 м. кв., житловою площею 73,0 м. кв., що належить ОСОБА_1 на праві власності, на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль" шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, визначивши початкову ціну відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Постановою від 03 вересня 2018 року ВП №57130542 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Постановою від 03 вересня 2018 року ВП №57130542 приватний виконавець Кохан П.І. наклав арешт на все майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 206333,56 грн.

04 вересня 2018 року приватний виконавець Кохан П. І. склав розрахунок основної винагороди за виконавчим провадженням ВП №57130542, відповідно до якого розмір такої встановлено в сумі 20633,35 грн.; при цьому, сторонам виконавчого провадження роз`яснено, що основна винагорода приватного виконавця буде стягнута з сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Матеріалами справи підтверджуються, що під час виконання вказаного виконавчого провадження приватний виконавець перевірив майновий стан боржника, шляхом надсилання запитів до реєструючих органів та запитів до банківських установ про наявність у боржника коштів на рахунках у банківських установах.

Разом з тим, відповідно до відповідей банківських установ у боржника відсутні відкриті рахунки в таких банках, а саме: в АТ "Комінвестбанк", АТ "Укрексімбанк", ПАТ "Ві Ес Банк", ПАТ КБ "Приват Банк", ПАТ "Укрсоцбанк", ПАТ "Промінвестбанк", ПАТ "Альфа-Банк", Акцент Банк", АТ "Ощадбанк", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "ПУМБ", ПАТ "Універсал Банк", ПАТ "Укрсиббанк", ПАТ "Укргазбанк".

Згідно з відповідями, наданими органом Пенсійного фонду та органом доходів та зборів, боржник - ОСОБА_1 не працює, на пенсійному обліку не знаходиться.

Відповідно до інформаційної довідки №137508351 від 12 вересня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: квартира, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Транспортні засоби за боржником не зареєстровані, що підтверджується відповіддю територіального сервісного центру МВС 2141 від 26 вересня 2018 року №31/7/1/1187.

При цьому, за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка, що стверджується відповіддю Відділу у Великоберезнянському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, разом з тим, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ця земельна ділянка належить іншій особі.

Постановою від 15 лютого 2019 року ВП №57117117 приватний виконавець Кохан П. І. об`єднав виконавчі провадження №57117117 та №57130542 у зведене виконавче провадження №58399343.

15 лютого 2019 року приватний виконавець надіслав повторно запит до Перечинської міської ради стосовно надання інформації про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2 .

Також 15 лютого 2019 року приватний виконавець разом з представником стягувача здійснив виїзд за місцем знаходження вищевказаної квартири, що належить ОСОБА_1 , та встановлено, що квартира реконструйована під офісні приміщення.

19 лютого 2019 року приватний виконавець Кохан П. І. виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №57130542, якою накладено арешт та встановлено обмеження права користування описаним майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 84,7 м. кв.

Опис майна боржника проведено в присутності представника стягувача та за відсутності ОСОБА_1 , про що здійснено відповідну відмітку у вищевказаній постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №57130542.

Постанову про опис майна боржника надіслано ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, лист було повернуто на адресу приватного виконавця з відміткою у зв`язку за закінченням терміну зберігання.

20 лютого 2019 року на адресу приватного виконавця надійшла відповідь Перечинської міської ради щодо надання відомостей про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2 , та повідомлено, що за вказаною адресою ніхто не зареєстрований.

05 березня 2019 року постановою приватного виконавця Кохан П. І. ВП №57130542 призначено для участі у виконавчому провадженні суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання - ТОВ "Зодчий і К", якого зобов`язано надати звіт про оцінку, визначити ринкову вартість майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

13 березня 2019 року ТОВ "Зодчий і К" склало звіт про оцінку нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

14 березня 2019 року вказаний звіт надіслано сторонам виконавчого провадження для ознайомлення, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що позивач отримала цей звіт 20 березня 2019 року.

Приватним виконавцем підготовлено пакет документів на примусову реалізацію нерухомого майна боржника та 19 березня 2019 року скеровано на адресу ДП "СЕТАМ" заяву №01-29/481 про реалізацію арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), а саме: квартири АДРЕСА_1 загальною площею 84,7 м. кв.

Разом з тим, листом №25-09/332/19 від 26 квітня 2019 року директор Закарпатської філії ДП "СЕТАМ" повідомив приватного виконавця Кохана П. І. про те, що призначені на 26 квітня 2019 року електронні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників.

Повторні електронні торги було призначено на 10 червня 2019 року, що підтверджується листом Закарпатської філії ДП "СЕТАМ"№25-09/361/19 від 10 травня 2019 року.

22 травня 2019 року стягувач - ПАТ "Райффайзен банк Аваль" надіслав приватному виконавцю Кохан П. І. заяви №114-40/17-140 та №114-40/17-141, в яких просив повернути без виконання виконавчі листи: №298/795/15-ц від 01 квітня 2016 року, виданий Великоберезнянським районним судом Закарпатської області та №304/284/16-ц від 25 квітня 2017 року, виданий Перечинським районним судом Закарпатської області.

22 травня 2019 року приватний виконавець, керуючись п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанови: ВП №57130542, якою виконавчий документ №304/284/16-ц, виданий 25 квітня 2017 року Перечинським районним судом Закарпатської області, та авансовий внесок у розмірі 1177,67 грн. повернуто стягувачу та ВП №57117117, якою повернув стягувачу виконавчий документ №298/795/15-ц, виданий 01 квітня 2016 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області, та авансовий внесок у розмірі 4814,69 грн.

Одночасно на підставі ст.31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та ч.19 Порядку виплати винагороди державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця приватний виконавець Кохан П. І. виніс постанови від 22 травня 2019 року ВП №57117117 та ВП №57130542 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 27173,45 грн. та 20633,35 грн., відповідно.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що основна винагорода приватного виконавця має стягуватися лише з суми фактично стягнутої за виконавчими документами, разом з тим, сума заборгованості в примусовому порядку за виконавчими листами №298/795/15-ц та №304/284/16-ц на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" стягнута не була, тому оскаржені постанови про стягнення з боржника основної винагороди є протиправними та підлягають скасуванню.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин, а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Ч.4 ст.27 вказаного Закону передбачає, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч.7 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2018 року приватний виконавець Кохан П.І. відкрив виконавче провадження ВП №57117117 з примусового виконання виконавчого листа №298/795/15-ц, та цього ж дня склав розрахунок основної винагороди за виконавчим провадженням ВП №57117117, відповідно до якого розмір такої винагороди становить 27173,45 грн., та відправив учасникам виконавчого провадження.

Також матеріалами справи підтверджується, що постановою від 03 вересня 2018 року ВП №57130542 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №304/289/16-ц. 04 вересня 2018 року приватний виконавець Кохан П. І. склав розрахунок основної винагороди за виконавчим провадженням ВП №57130542, відповідно до якого розмір такої встановлено в сумі 20633,35 грн., та відправив учасникам виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з поданням стягувачем 22 травня 2019 року заяви про повернення виконавчого документа без виконання, приватний виконавець на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» 22 травня 2019 року виніс постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві, а саме: ВП №57130542, якою виконавчий документ №304/284/16-ц, виданий 25 квітня 2017 року Перечинським районним судом Закарпатської області, та авансовий внесок у розмірі 1177,67 грн. повернуто стягувачу та ВП №57117117, якою повернув стягувачу виконавчий документ №298/795/15-ц, виданий 01 квітня 2016 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області, та авансовий внесок у розмірі 4814,69 грн.

Цього ж дня, 22 травня 2019 року приватний виконавець виніс постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні, а саме: ВП №57117117 та ВП №57130542 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 27173,45 грн. та 20633,35 грн., відповідно.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскільки постановою приватного виконавця від 22 травня 2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу згідно з п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тому настають наслідки, які передбачені ч.3 ст.40 вказаного Закону, якою передбачено, що якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору та постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди, відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється, зокрема, у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з ч.5 ст.31 вказаного Закону, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку про те, що основна винагорода приватного виконавця встановлюється у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, а не суми, яка фактично стягнута у виконавчому провадженні. Така сума основної винагороди стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом, а виплата здійснються пропорційно до фактично стягнутої суми. У разі невиплати (неотримання) приватному виконавцеві винагороди у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, під час здійснення виконавчого провадження, яке завершено, останній має право на примусове стягнення такої винагороди у сумі, що несплачена під час розподілу стягнутих із боржника коштів.

Ч.1, 2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає винятковий перелік підстав, коли виконавчий збір не стягується.

Разом з тим, ч.5 цієї статті не передбачає випадку про те, що виконавчий збір не стягується в разі повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою.

При цьому, ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених, зокрема п.1 ч.1 ст.37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку про те, що ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» є спеціальною нормою, яка регулює окремі випадки стягнення виконавчого збору, а тому загальні правила встановлені ч.1 та 2 ст.27 зазначеного закону не можуть застосовуватися.

Матеріалами справи підтверджується, що виконавче провадження було закінчено на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з надходженням заяви стягувача, а тому настають наслідники, які передбаченні ч.3 ст.40 вказаного Закону - якщо виконавчий збір не стягнуто, виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача, що умовами стягнення основної винагороди є фактичне виконання судового рішення та вжиття приватним виконавцем заходів примусового виконання рішень, які передбачені ч.1 ст.10 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки це є його довільним трактуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем були застосовані заходи примусового виконання рішення, зокрема, накладено арешт на нерухоме майно боржника, здійснено неодноразові виїзди за місцем знаходження майна боржника, про що складено відповідні акти державного виконавця, здійснено запити до компетентних органів щодо наявності іншого майна боржника та ряд інших, що свідчить про вжиття останнім належних та необхідних заходів щодо примусового виконання виконавчих документів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що у спірних правовідносинах приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Кохан П. І. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України про виконавче провадження, а тому оскаржувані постанови про стягнення з боржника основної винагороди прийняті правомірно, що вказує на безпідставність заявлених позовних вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що спірні правовідносини регулюються нормами ст.287 КАС України, і така категорія справ за правилами спрощеного позовного провадження не розглядається.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.317 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. 242, 243, 246, 250, 272, 287, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохана Павла Івановича задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі №260/801/19 скасувати, та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 року.