Справа № 804/704/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 вересня 2019 року

Київ

справа №804/704/16

адміністративне провадження №К/9901/42175/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

за участю

секретаря Кривохижої О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Новіцької Л.О.,

представника третьої особи Цимбалюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 804/704/16

за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року (головуючий суддя: Верба І.О., судді: Кононенко О.В., Сидоренко Д.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя: Гімон М.М., судді: Чумак С.Ю., Юрко І.В.)

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ голови Правління Пенсійного фонду України від 23.12.2015 року № 902-О про звільнення; поновити його на посаді начальника Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська; виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу; зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити дані щодо нього з Єдиного державного реєстру осіб щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

2. В обґрунтування позову позивач зазначав, що його звільнення з посади начальника Управління Пенсійного фонду України на підставі Закону України «Про очищення влади» та Кодексу законів про працю України, у зв`язку з тим, що у період з 21.03.1983 по 29.06.1990 він проходив військову службу на штатних посадах КДБ УРСР, є незаконним та протиправним, оскільки, під час люстрації позивача порушено основоположні принципи люстрації, а саме: верховенство права та законності. Крім того, вважає застосування роз`яснення Міністерства юстиції України від 02.09.2015 № 11.0.2/1674 як єдиної підстави для віднесення військової служби позивача до посад штатного працівника КДБ безпідставним, оскільки листи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами і мають лише роз`яснювальний, інформаційний характер та не встановлюють правових норм. Також, Міністерство юстиції, надавши роз`яснення про те, що під терміном «штатний працівник КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР», застосованим у пункті 3 частини 4 статті 3 Закону, слід розуміти військовослужбовців, робітників і службовців фактично встановило нову правову норму, давши розширювальне тлумачення терміну «штатний працівник КДБ», чим перевищило свої повноваження.

ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач проходив військову службу на штатній посаді оперуповноваженого 2 відділення 6 відділу УКДБ УРСР по Дніпропетровській області, а тому, приймаючи наказ «Про звільнення ОСОБА_2 № 902-О від 23 грудня 2015 року на підставі пункту 7-2 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», Пенсійний фонд України діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

4.1. Оскільки відповідачами не вчинено дій, що суперечать нормам законодавства та порушують права позивача, тому суди прийшли до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

ІІІ. Провадження у суді касаційної інстанції

5. Не погоджуючись з постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

5.1. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що судами не було враховано те, що Законом України «Про очищення влади» та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, не передбачена в якості правової підстави для звільнення осіб така підстава як роз`яснення. Вважає, що під час його люстрації було порушено основоположні принципи, а саме: верховенство права та законності, тому його звільнення є незаконним і протиправним.

5.2. При цьому зазначає, що він звільнився з військової служби ще за часів СРСР, не знаючи які наслідки для нього буде мати це звільнення. Він прийняв воїнську присягу на вірність українському народу в час утворення української незалежності і до теперішнього часу є підполковником запасу Служби безпеки України.

6.2. Таким чином, вважає єдиною підставою віднесення його військової служби до посад штатного працівника КДБ роз`яснення Міністерства юстиції України від 02 вересня 2015 року №211.0.2/1674.

5.3. Зауважує, що листи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами, вони мають лише роз`яснювальний, інформаційний характер і не встановлюють правових норм. Натомість, на його думку, Міністерство юстиції, давши роз`яснення, що під терміном «штатний працівник КДБ СРСР колишнього СРСР», застосованим у пункті 3 частини 4 статті 3 Закону, слід розуміти військовослужбовців, робітників і службовців, фактично встановило нову правову норму, давши розширювальне тлумачення цього терміну, чим перевищило свої повноваження.

IV. Позиція Верховного Суду

7. Предметом цього спору є питання правомірності звільнення позивача з посади на підставі положень Закону України «Про очищення влади».

8. Надаючи правову оцінку обставинам справи Верховний Суд виходить з такого.

9. Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2019 року справу №817/3431/14 за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду, від 2 лютого 2015 року передано на розгляд палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.

10. Постановляючи цю ухвалу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відступити від висновку Верховного Суду, викладеного в справі з подібними правовідносинами (826/7019/16, адміністративне провадження №К/9901/21626/18, К/9901/21632/18) щодо застосування Закону України «Про очищення влади» у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати.

11. Водночас в справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії предметом судового розгляду є питання правомірності звільнення позивача на підставі приписів Закону України «Про очищення влади».

12. За таких обставин, встановлено, що на розгляді палати Верховного Суду перебуває судове рішення в подібних правовідносинах.

13. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

14. Зважаючи на викладене, а також враховуючи думку позивача, який наполягав на розгляді справи з прийняттям кінцевого рішення по суті спору в розумні строки, представників відповідача та третьої особи, які висловили думку про необхідність вирішення справи відповідно до узгодженої правової позиції Верховного Суду та наявність у зв`язку з цим підстав для зупинення провадження в справі, колегія суддів вважає необхідним зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян у справі № 817/3431/14.

Керуючись статтями 236, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили судовим рішенням палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян у справі № 817/3431/14.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М.В. Білак

О. В. Калашнікова