Справа № 806/2239/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року

Київ

справа №806/2239/17

адміністративне провадження №К/9901/35954/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 806/2239/17

за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Капустинського М.М., суддів Моніча Б.С., Охрімчук І.Г.,

У С Т А Н О В И В:

I. Суть спору

1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції (далі - відповідач), в якому просив визнати незаконною постанову державного виконавця Задорожнюк О.В. № 13/554340315 та скасувати її як таку, що винесена з порушенням законодавства.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що державний виконавець під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 липня 2017 року діяв всупереч вимог чинного законодавства України, оскільки Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області неправомірно звернулася про примусове виконання рішення про застосування штрафу до виконавчої служби, а не до суду. Крім того, на момент прийняття вказаної постанови сплив установлений законодавством строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

3. Представник відповідача позов не визнав, вказав, що при винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець діяв у межах і відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. 04 жовтня 2016 року державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження з виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 25 березня 2016 року № про застосування штрафних санкцій на підставі пункту 7 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у розмірі 170 грн. Указане рішення набрало законної сили 19 травня 2016 року.

5. Постановою державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 30 березня 2017 року по виконавчому провадженні №52510802 виконавчий документ повернуто стягувачу, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

6. 06 червня 2017 року Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, повторно звернулася до відповідача із заявою №2586/06-03-13-03 про примусове виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 25 березня 2016 року № про застосування штрафних санкцій на підставі пункту 7 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у розмірі 170 грн

7. 20 липня 2017 року державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Задорожнюк О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 54340315 щодо виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 25 березня 2016 року № .

ІІІ. Рішення судів у цій справі та мотиви їхнього ухвалення

10. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року визнано протиправною та скасовано постанову Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 20 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №54340315.

10.1. Стягнуто з Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн витрат по сплаті судового збору.

11. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанцій виходив з того, що відповідачем відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, щодо якого сплив установлений законом строк пред`явлення до виконання.

12. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

12.1. Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання відповідачем порушений не був, а постанова державного виконавця від 20 липня 2017 року постановлена з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та скасуванню не підлягає.

ІV. Касаційне оскарження

13. 12 березня 2018 року у Верховному Суді зареєстровано касаційну скаргу позивача.

14. У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом апеляційної інстанції не досліджено належним чином докази по справі, та не звернуто увагу, що відповідачем не надано доказів існування виконавчого провадження у 2016 році. Також позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав належного обґрунтування фактів і дат, на які він посилався у своєму рішенні.

15. 27 квітня 2018 року ухвалою Верховного Суду в складі судді-доповідача Стрелець Т.Г., суддів Білоус О.В., Желтобрюх І.Л. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу № 806/2239/17 з Житомирського окружного адміністративного суду.

16. 10 травня 2018 року справа № 806/2239/17 надійшла до Верховного Суду.

17. Також до Верховного Суду від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу (зареєстрований в суді 29 травня 2018 року), в якому відповідач указує на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції та просить суд касаційної інстанції відмовити у задоволенні касаційної скарги.

18. 06 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 05 червня 2019 року № 637/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючий суддя - Шевцова Н.В., судді: Кашпур О.В., Радишевська О.Р.,

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

19. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

20. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

22. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV; у редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).

23.1. Відповідно до статті 1 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

23.2. Згідно з частиною першою та другою статті 11 державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

23.3. Відповідно до частин першої та другої статті 25 державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

23.3.1. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова

23.4. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

23.5. Згідно зі статтею 23 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред`явленням виконавчого документа до виконання.

23.5.1. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

23.5.2. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

23.6. Відповідно до частини п`ятої статті 47 повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

VІ Позиція Верховного Суду

24. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно в частині застосування норм матеріального та процесуального права.

25. Правовідносини, які виникають з приводу вчинення виконавчих дій врегульовано нормами Закону № 606-XIV. Так, нормами вказаного Закону № 606-XIV визначені особливості перебігу та обчислення строків у випадку пред`явлення виконавчого документу після попереднього повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення.

26. Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що оскільки Бердичівська ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області 06 червня 2017 року повторно звернулася до відповідача із заявою №2586/06-03-13-03 про примусове виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 25 березня 2016 року № (оскільки постановою державного виконавця Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 30 березня 2017 року по виконавчому провадженні №52510802 виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення), то заявником у розумінні норм статті 23 Закону № 606-XIV, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання порушено не було.

28. Таким чином, Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 20 липня 2017 року № ВП 54340315 щодо виконання рішення Бердичівської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області від 25 березня 2016 року № винесена правомірно та у відповідності до норм Закону № 606-XIV.

29. Доводів касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

30. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

31. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в ньому повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

VIІ. Судові витрати

32. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року в справі № 806/2239/17 залишити без змін.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.В. Шевцова

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська