Справа № 818/1576/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 р.Справа № 818/1576/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 10.09.18 року по справі № 818/1576/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, в якому просило суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 29.12.2017 №, яким зобов`язано сплатити штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємства в розмірі 1099865,83грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 29.12.2017 № в частині застосування до товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 299390грн. 60коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 4490грн.60коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач з посиланням на ст.ст. 14, 87 Податкового кодексу України та п.2 розділу 7 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.05.2016 №422, відмітив, що одним із джерел погашення боргу є подання платником податків декларації з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ «СМНВО» 10.02.2015 подало до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2014 рік №, в якій задекларовано авансовий внесок з цього податку, що підлягає сплаті позивачем щомісячно протягом всього 2015 року, в сумі 3757375,00грн. (ряд.23 декларації) (а.с.30-34).

Працівниками Харківського управління Офісу ВПП ДФС України проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати до бюджету узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік, якою встановлено, що на порушення вимог п.36.1 ст. 36 та п. 38.1 ст. 38 розділу І та п.57.1 ст. 57 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України платником податків несвоєчасно було сплачено суму самостійно визначеного та узгодженого грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств за 2014 рік на загальну суму 5499329,15грн.

За результатами перевірки, висновки якої були зафіксовані в акті від 11.12.2017 №429/28-10-50-10-10/34013028 (а.с.10-13), податковим органом 29.12.2017 було прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до товариства застосовано штраф у сумі 1099865,83 грн., за затримку на 774,787,788,793,874,894,906,875 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 5499329,15грн. (а.с.8,9).

Непогодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині застосування до ТОВ «СМНВО» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 299390 грн. 60коп., відповідач діяв з порушенням норм Податкового кодексу України, рішення в цій частині не відповідає критеріям правомірності, визначених ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування санкцій стало подання позивачем уточнюючих податкових декларацій з податку на прибуток за І квартал 2015р. та за 2017 рік, якими зменшено зобов`язання за ці періоди у розмірі 1230682грн. та 266271грн. відповідно (а.с.35-44).

Погашена зменшеним до сплати податковим зобов`язанням уточнюючими податковими деклараціями сума боргу за 2014рік у загальному розмірі 1496953грн. і стала об`єктом застосування 20% штрафу (299390грн. 60коп.), виходячи із затримки погашення боргу на 874 та 894 календарних днів (а.с.9).

Податковий орган стверджує, що зменшення належного до сплати податку за 2014рік уточнюючими податковими деклараціями за І квартал 2015р. та за 2017 рік є сплатою (погашенням податкового боргу), яке доводить правомірність застосування штрафу.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому варто відмітити, що відповідно до п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

У межах спірних правовідносин, як встановлено судом, відбулось подання позивачем 09.11.2017 та 20.10.2017 уточнюючих податкових декларацій за 1 квартал 2015 рік та 2017 рік, якими виправлено помилки за вказані періоди по рядку 26 (а.с.35-44), у зв`язку з чим зменшено раніше задеклароване зобов`язання на 1230682грн. та 266271грн. відповідно. До підстав уточнення, його правомірності, розміру зменшеної до сплати суми жодних застережень податковий орган не має.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);

б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, що визначено правовою підставою застосування до товариства позивача штрафу податковим органом передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу, розмір якого залежить від кількості днів затримки та погашеної суми податкового боргу.

Буквальний аналіз наведеної норми доводить, що відповідальність у вигляді штрафу застосовується у разі несплати платником податків протягом строків, визначених Податковим кодексом України, зокрема, суми самостійно визначеного грошового зобов`язання.

Однак, колегія суддів зазначає, що позивачем на виконання вимог статті 50 Податкового кодексу України подано уточнюючі декларації, якими зменшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за 1 квартал 2015 та 2017 рік, які за позицією податкового органу несвоєчасно сплачені позивачем до бюджету. Отже, податковим органом застосовано штраф за несвоєчасну сплату позивачем податкового зобов`язання на суму, яка зменшена товариством позивача шляхом подання уточнюючих декларацій. Відтак, об`єкт застосування штрафу в межах спірних правовідносин відсутній.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №813/2009/17, від 03.05.2018 у справі №820/4177/17.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд апеляційної інстанціїї вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині застосування до ТОВ «СМНВО» штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 299390грн. 60коп., діяв з порушенням норм Податкового кодексу України, рішення в цій частині не відповідає критеріям правомірності, визначених ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року по справі №818/1576/18 в частині задоволення позовних вимог прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року по справі № 818/1576/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 01.10.2019 року