Справа № 650/569/15-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2019 року

Київ

справа №650/569/15-а

адміністративне провадження №К/9901/7743/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.,

розглянув в порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, Голови Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області Захаренко Костянтина Олександровича про визнання незаконним і скасування рішення та розпоряджень суб`єкта владних повноважень, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року, прийняту у складі колегії суддів: Семенюк Г.В., (головуючий), Потапчук В.О., Жук С.І.,

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, голови Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області Захаренко Костянтина Олександровича, в якому (з урахування уточнення позовних вимог) просив:

1.1. визнати незаконним та скасувати рішення Великоолександрівської селищної ради №1134 від 24 лютого 2015 року «Про скорочення штатної посади заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради» (надалі також рішення №1134 від 24 лютого 2015 року);

1.2. визнати незаконним та скасувати розпорядження Великоолександрівського селищного голови №5 від 25 лютого 2015 року «Попередження про скорочення посади» (надалі також рішення №5 від 25 лютого 2015 року);

1.3. визнати незаконним та скасувати розпорядження Великоолександрівського селищного голови Великоолександрівського району Херсонської області Захаренко Костянтина Олександровича за № 21 від 23 квітня 2015 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1 » (надалі розпорядження №21 від 23 квітня 2015 року);

1.4. поновити позивача на посаді заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області;

1.5. стягнути з Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за дванадцять місяців в сумі 37142,28 грн.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що, зважаючи на своє незаконне звільнення та вимушений прогул, порушення процедури проведення сесії селищної ради та Регламенту ради, він підлягає поновленню на роботі із компенсацією неотриманого прибутку у вигляді стягнення середньої заробітної плати за весь час прогулу.

3. Відповідач позов не визнав. У запереченнях проти позову наполягав на безпідставності позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні з огляду на законність та обгрунтованність звільнення позивача з займаної посади та правомірність оскаржуваних рішення органу місцевого самоврядування та голови ради.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. ОСОБА_1 займав посаду заступника Великоолександрівської селищного голови Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області з питань виконавчих органів ради.

4.1. 23 квітня 2015 року розпорядженням № 21 від 23 квітня 2015 року позивача було звільнено у зв`язку зі скороченням штатної посади заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради, якого 25 лютого 2015 року було попереджено про таке звільнення згідно розпорядження №5 від 25 лютого 2015 року.

4.2. Вказане скорочення посади відбулось згідно рішення №1134 від 24 лютого 2015 року, яким було внесено зміни до додатку 1 до рішення Великоолександрівської селищної ради від 16 грудня 2010 року №13 «Про затвердження структури та чисельності виконавчого апарату та структурних підрозділів Великоолександрівської селищної ради», а саме виключено посаду заступника селищного голови в кількості одна штатна посада під порядковим номером 2.

4.3.Зазначеним вище рішенням за №13 затверджено структуру та чисельність керівних працівників і спеціалістів виконавчого апарату Великоолександрівської селищної ради у складі селищного голови, заступника селищного голови, секретаря селищної ради, секретаря виконавчого комітету, спеціаліста юрисконсульта, головного бухгалтера, спеціаліста І категорії, спеціаліста І категорії, спеціаліста ІІ категорії.

5. Вважаючи своє звільнення з займаної посади протиправним та таким, що порушує його права та законні інтереси, та вказуючи на невідповідність оскаржуваних рішень селищної ради та розпорядження селищного голови дійсним обставинам справи, позивач 20 травня 2015 року звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

6. Постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10 травня 2016 року позов задоволено частково.

6.1. Визнано незаконним та скасовано рішення Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області №1134 від 24 лютого 2015 року «Про скорочення штатної посади заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради».

6.2. Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області Захаренко Костянтина Олександровича за №5 від 25 лютого 2015 року «Попередження про скорочення посади».

6.3. Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області Захаренко Костянтина Олександровича №21 від 23 квітня 2015 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1 ».

6.4. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань виконавчих органів Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області.

6.5. Стягнуто з Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за дванадцять місяців у період з 28 квітня 2015 року по 28 квітня 2016 року в сумі 16640,37 грн.

6.6. В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

7. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої виходив із протиправності оскаржуваних рішення селищної ради та розпоряджень селищного голови, як такі, що прийняті не в межах повноважень та не у спосіб, що встановлений законодавством України, а тому, відповідно, скасував їх та поновив ОСОБА_1 на посаді заступника селищного голови з питань виконавчих органів селищної ради, стягнувши на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

8. Постановою Одеського апеляційного адміністративного уду від 5 липня 2016 року апеляційну скаргу Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області задоволено частково.

8.1. Постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10 травня 2016 року скасовано.

8.2. Провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 в частині визнання незаконним та скасування рішення Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області №1134 від 24 лютого 2015 року «Про скорочення штатної посади заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради» та про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області Захаренко Костянтина Олександровича за №5 від 25 лютого 2015 року «Попередження про скорочення посади» закрито.

8.3. Прийнято нову постанову, якою в задоволені позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування розпорядження голови Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області Захаренко Костянтина Олександровича за №21 від 23 квітня 2015 року «Про звільнення з посади ОСОБА_1 », поновлення позивача на посаді заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області, стягнення з Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

9. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про закриття провадження у справі в частині позовних вимог та відмову в задоволенні решти позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, приймаючи після шести місяців розгляду справи уточнений позов, який діючою на той час редакцією Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) взагалі не передбачений, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з позовом, встановлений частиною третьою статті 99 КАС України.

9.1. Крім цього, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції, в порушення статті 157 КАС України, не закрив провадження у справі з огляду на існування діючої та не скасованої ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 травня 2015 року, якою позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування рішення №1134 від 24 лютого 2015 року та розпорядження №5 від 25 лютого 2015 року залишено без розгляду.

9.2. Судом апеляційної інстанції також зроблено висновок про те, що оскільки решта позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є похідними від вимог про скасування рішень та розпорядження, вони не підлягають задоволенню.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

10. Позивач подав касаційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права.

11. В касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10 травня 2016 року.

12. В обґрунтування поданої касаційної скарги позивач посилається на те, що оскаржуване судове рішення суперечить вимогам статті 155 КАС України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), яка має вичерпний перелік підстав, з яких позовна заява залишається без розгляду та у нього є законне право на звернення до суду повторно з урахуванням вимог частини 3 статті 155 КАС України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

12.1. Скаржник наголошує, що на час ухвалення оскаржуваних рішення селищної ради та розпоряджень селищного голови, у нього не настали правові наслідки для звернення до суду, оскільки було відсутнє оскаржуване розпорядження №21 від 23 квітня 2015 року.

12.2. Крім цього, ОСОБА_1 в касаційній скарзі наполягає на тому, що, звертаючись до суду із уточненим позовом, він законно скористався правом, яке передбачено статтею 137 КАС України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) та звернувся із позовною заявою про збільшення позовних вимог.

13. У відзиву на касаційну скаргу відповідач проти її доводів заперечує, вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення та просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, залишив без змін оскаржуване судове рішення.

14. Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України ухвалою від 27 липня 2016 року відкрив касаційне провадження за названою касаційною скаргою.

15. 23 січня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відповідно до підпункту 4 пункту 1 КАС України та ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2018 року зазначену касаційну скаргу прийнято до провадження суддею-доповідачем Білоусом О.В.

16. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 травня 2019 року адміністративна справа №650/569/15-а передана на розгляд суддів: Губська О.А. (суддя-доповідач), Білак М.В., Калашнікова О.В. та ухвалою від 10 червня 2019 року касаційна скарга прийнята до провадження.

V. Джерела права й акти їх застосування (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

17. Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. Відповідно до статті 43 Основного закону громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

19. Приписами частини третьої статті 2 КАС України (в редакції, яка діла на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

20. Відповідно до частин 1-3 статті 99 КАС України (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

21. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

22. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

23. За змістом частин 1,2 статті 100 КАС України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

24. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

25. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 157 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суд закриває провадження у справі у разі, якщо є така, що набрала законної сили, ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

VI. Висновок Верховного Суду

26. Як вбачається із матеріалів справи, вперше ОСОБА_1 звернувся до суду 20 травня 2015 року із позовними вимогами про визнати незаконним та скасування рішення №1134 від 24 лютого 2015 року; розпорядження №5 від 25 лютого 2015 року; розпорядження №21 від 23 квітня 2015 року; поновлення його на посаді заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради та стягнення з Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за дванадцять місяців в сумі 3095, 19 грн.

27. Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 травня 2015 року позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування рішення №1134 від 24 лютого 2015 року та розпорядження № 5 від 25 лютого 2015 року залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

28. Вказана ухвала є чинною, в судовому порядку її не було оскаржено та не скасовано.

29. Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 травня 2015 року відкрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування розпорядження №21 від 23 квітня 2015 року, поновлення на посаді заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради та стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

30. Також, матеріали справи містять ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 серпня 2015 року, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 вдруге звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення №1134 від 24 лютого 2015 року та розпорядження №5 від 25 лютого 2015 року; зазначені позовні вимоги залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

31. В подальшому, 4 лютого 2016 року ОСОБА_1 звертається до суду із уточненим позовом, де втретє просить суд визнати незаконними та скасувати рішення №1134 від 24 лютого 2015 року; розпорядження №5 від 25 лютого 2015 року; розпорядження №21 від 23 квітня 2015 року; поновлення його на посаді заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради.

32. В позові, який подано 4 лютого 2016 року, зокрема, в пункті 8 позивач уточнює свої позовні вимоги в частині стягнення з Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу за дванадцять місяців в сумі 29 404, 30 грн.

33. Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 1 березня 2016 року позов прийнято до розгляду та ухвалено рішення здійснювати подальший розгляд даної справи.

34. При цьому, в зазначеній вище ухвалі звернуто увагу на те, що суд розцінює уточнений позов від 4 лютого 2016 року як заяву про збільшення позовних вимог, а не про зміну підстав чи предмету позову.

35. Також, судом вказано на те, що із ухвали від 18 серпня 2016 року про залишення позовних вимог без розгляду не вбачається підстави звернення до суду з відповідними позовними вимогами, а отже неможливо зробити висновок про залишення додаткових позовних вимог без розгляду після відкриття провадження щодо спору між тими самими сторонами, з того самого спору та з тих самих підстав.

36. При цьому, позивач пояснив, що з позовом, за результатами якого було постановлено відповідну ухвалу, він звернувся не у порядку захисту свого порушеного права на публічну службу, а у порядку захисту інтересів суспільства.

37. Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті позовних вимог (з урахуванням неодноразових уточнень), які заявлені позивачем 4 лютого 2016 року, питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду не розглядав з огляду на оскарження ним рішення №1134 від 24 лютого 2015 року, розпорядження №5 від 25 лютого 2015 року та розпорядження №21 від 23 квітня 2015 року; судом не вирішено питання щодо можливого поновлення строку для звернення до суду з цим позовом.

38. Клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду матеріали справи не містять.

39. Судом першої інстанції при розгляді справи взагалі не надано оцінки неодноразовим зверненням позивача до суду із аналогічними позовними вимогами про визнання незаконними та скасування рішень і розпоряджень, які ухвалені поза межами місячного строку та з якими позивач був ознайомлений.

40. Вирішуючи спір по суті позовних вимог в повному обсязі, поза увагою суду першої інстанції залишилось відповідно і питання залишення раніше судами двічі позовних вимог в частині оскарження рішення ради №1134 від 24 лютого 2015 року та розпорядження №5 від 25 лютого 2015 року без розгляду з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду.

41. При цьому, ОСОБА_1 в уточненому позові вказує на дотримання ним шестимісячного строку звернення до суду відповідно до статті 99 КАС України.

42. Крім цього, зі змісту судових рішень вбачається, що предметом даного спору є визнання незаконним та скасування рішення №1134 від 24 лютого 2015 року; розпорядження №5 від 25 лютого 2015; розпорядження № 21 від 23 квітня 2015 року; поновлення позивача на посаді заступника селищного голови з питань виконавчих органів ради Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області та стягнення з Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за дванадцять місяців в сумі 37142,28 грн.

43. Судом апеляційної інстанції скасовано постанову Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10 травня 2016 року, яким позов (уточнений), поданий ОСОБА_1 вдруге до суду першої інстанції 4 лютого 2016 року, задоволено частково, а саме: визнано незаконним та скасовано рішення 1134 від 24 лютого 2015 року; розпорядження № 5 від 25 лютого 2015 року та розпорядження № 21 від 23 квітня 2015 року; поновлено позивача на посаді та стягнуто з селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 16640,37 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

44. Зі змісту оскаржуваної постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року вбачається, що в частині позовних вимог (визнання незаконним та скасування рішення № 1134 від 24 лютого 2015 року та розпорядження №5 від 25 лютого 2015 року) провадження у справі закрито, в задоволені решти позовних вимог (визнання незаконним та скасування розпорядження №21 від 23 квітня 2015 року; поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) відмовлено.

45. Разом з цим, апеляційний суд послався на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 травня 2015 року, якою позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування рішення № 1134 від 24 лютого 2015 року та розпорядження № 5 від 25 лютого 2015 року залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, вказана ухвала на момент постановлення оскаржуваного рішення була чиною та в судовому порядку не скасовано.

46. Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 травня 2015 року відкрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування розпорядження № 21 від 23 квітня 2015 року; поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

47. Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог, суд апеляційної інстанції послався на вимоги статті 157 КАС України, за змістом якої суд закриває провадження у справі, якщо спір між тими самими сторонами, з тим самим предметом та за такими ж підставами і обставинами вже остаточно вирішений по суті, прийняте у такому спорі рішення набрало законної сили, а визначені ним факти та правовідносини вважаються встановленими і з`ясуванню чи оспорюванню в іншому процесі не підлягають.

48. Предметом розгляду у даній справі є, зокрема, вимоги ОСОБА_1 , про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу: у сумі 3095,19 грн. (за первинним позовом, який подано 20 травня 2015 року, та вимоги якого були предметом розгляду за ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 травня 2015 року щодо залишення без розгляду частини позовних вимог) та у сумі 37142, 28 грн. (за уточненим позовом, який подано 4 лютого 2016 року, та вимоги якого були предметом розгляду оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції).

49. Отже, предмет позовних вимог в частині суми стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у справі № 650/569/15-а у даній справі є різним.

50. Колегія суддів зауважує, що за загальним правилом, яке міститься у статті 99 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду першої інстанції) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

51. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог КАС України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду шляхом подачі відповідного позову

52. Враховуючи те, що питання дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, який було подано 4 лютого 2015 року, судом першої інстанції не досліджувалося, а судом апеляційної інстанції хоча і звернуто на це увагу, однак відповідні правові висновки, на думку колегії суддів, є помилковими, та зважаючи на те, що позивач вважаючи, що ним не пропущено строк звернення до суду з цим позовом, не подавав відповідного клопотання про визнання причин його пропуску поважними, беручи до уваги те, що місячний строк для оскарження спірних рішень та розпоряджень в даній справі сплинув, а решта позовних вимог є похідними від позовної вимоги про визнання протиправними і скасування рішень та розпоряджень, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

53. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

54. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

55. Відповідно до частин 1, 4 статті 353 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

56. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 341 КАС України Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

57. З огляду на те, що встановлені порушення допущені судами першої та апеляційної інстанцій та враховуючи вимоги частини 4 статті 352 КАС України, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому необхідно дослідити усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

VII. Судові витрати

58. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постановою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 10 травня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 липня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова