Справа № 140/2501/19
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2501/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Камінь-Каширського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними щодо відмови в призначенні пенсії із збільшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; скасування рішення, оформленого листом від 05.03.2019 № 200/Т-01 про відмову в призначенні пенсії із збільшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов`язання відповідача вирішити питання про призначення і виплату позивачу вказаної пенсії, з 19.02.2019.

Ухвалою суд від 04.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 02.10.2019 допущено заміну первісного відповідача на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з народження та до 24.04.1996 (за виключенням періоду з 24.11.1983 по 12.11.1985 проходження військової служби та з вересня 1980 року по червень 1983 року навчання в Рівненському сільськогосподарському технікумі) постійно проживав в селі Рудка Маневицького району Волинської області, яке АЕС та віднесене до зони добровільного гарантованого відселення. Відтак, має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зважаючи на викладене, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії та надав при цьому всі необхідні документи, зокрема довідку про періоди проживання в зоні добровільного гарантованого відселення. Однак відповідач відмовив у призначенні пенсії з підстав запереченням відповідачем періоду постійного проживання позивача станом на 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення 3 роки.

Позивач вважає такі дії та рішення відповідача протиправними та вказує, що відомості щодо наявності у нього статусу особи, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи, віку, тривалості страхового стажу, місця та строку проживання на забрудненій території свідчать про наявність права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку. З наведених підстав позивач просив задовольнити позов.

У відзиві на позов відповідач його вимог не визнав. Свої заперечення обґрунтував тим, що відповідачем ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв`язку з тим, що не виконуються умови про період проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення, про зо позивача було повідомлено листом від 05.05.2019 № 200/Т-01.

Відповідач стверджує, що відповідно до копії довідки від 01.02.1018 № 139, виданої Будківською сільською радою про період реєстрації і проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС позивач станом на 01.01.1993 проживав на території гарантованого добровільного відселення менше 3 років, а відтак права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не має.

Разом з тим, з поданих документів було встановлено, що позивач проживав 6 років 9 місяців у м. Кузнецовськ (постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 перейменоване на м. Вараш) Рівненської області, яке віднесене до зони посиленого радіологічного контролю, проте в період з моменту аварії по 31.07.1986 у вказаному місті не проживав початкова величина зниження пенсійного віку йому не встановлюється, а тому на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» знижка пенсійного віку позивачу буде становити 2 роки. Крім цього, звертається увага на те, що у позивача відсутнє посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи IV категорії. Відтак, на момент звернення позивача до пенсійного фонду останній не досяг пенсійного віку.

Відтак, позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку. Керуючись викладеним, відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.9).

19.02.2019 позивач звернувся до Камінь-Каширського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та подав відповідні документи, що перелічені у цій заяві.

Листом Камінь-Каширського об`єднаного управління ПФУ від 05.03.2019 №200/Т-01 повідомлено ОСОБА_1 про відмову в призначенні пенсії за віком (а.с.33). Вказано, що згідно з представленими документами про реєстрацію та постійне проживання станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 не прожив в зоні гарантованого добровільного відселення трьох років, тому права на пенсію як особа, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 3 категорії немає. Також зазначено, що відповідно до поданих довідок з відділу реєстрації Вараської міської ради період реєстрації в м. Вараш становить 6 років 9 місяців, відтак враховуючи умови статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо проживання в зоні посиленого радіологічного контролю (4 категорії) знижка пенсійного віку позивача становить 2 роки.

Позивач не погоджується з такими діями та рішенням Управління та вважає, що має право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку, починаючи з дня подачі заяви про призначення пенсії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України. Так у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28 лютого 1991 року (далі Закон №796-XII).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

У пунктах 3, 4 частини першої статті 14 Закону №796-XII визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону №796-XII.

Так пунктом 2 частини першої вказаної статті встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років зменшення віку становить 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років зменшення віку становить 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому приміткою до цього пункту визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Статтею 55 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону (частина третя статті 55 Закону №796-XII).

Відповідно до положень статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Судом встановлено, що звертаючись до Камінь-Каширського об`єднаного управління ПФУ із відповідною заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 подав документи, визначені Порядком № 22-1, а саме: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 , видане 08.04.1994 Рівненською обласною державною адміністрацією; копію довідки №139 від 01.02.2018, виданої Будківською сільською радою про період реєстрації і проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС з дня народження по 30.06.1987, з 10.05.1994 по 17.04.1996, з 30.01.2004 по 03.05.2007; копію довідки №1029 від 13.02.2019, виданої Маневицькою селищною радою про період реєстрації і постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС з 25.04.1996 по 23.12.2003; копії довідок №489, 490 від 24.01.2018, видані комітетом Вараської міської ради про період реєстрації і проживання у зоні посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії на ЧАЕС з 10.07.1987 по 31.03.1989, з 31.03.1989 по 03.05.1994 (а.с. 9-15).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №106 від 23.07.1991 с. Рудка Маневицького району Волинської області відносено до зони гарантованого добровільного відселення.

Так, із довідки №139 від 01.02.2018, виданої Будківською сільською радою про період реєстрації і проживання у зоні гарантованого добровільного відселення внаслідок аварії на ЧАЕС слідує, що ОСОБА_1 з дня народження і по 30.06.1987, з 10.05.1994 по 17.04.1996, з 30.01.2004 по 03.05.2007 був зареєстрований і проживав у с. Рудка Маневицького району, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.

За таких обставин, ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 проживав у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років.

Відповідно до довідок № 489, № 490 від 24.01.2018, виданих комітетом Вараської міської ради ОСОБА_1 був зареєстрований, проживав та працював у м. Вараш Рівненської області з 10.07.1987 по 31.03.1989, з 31.03.1989 по 03.05.1994. Даний факт також підтверджується копією трудової книжки позивача, копією архівної довідки виконавчого комітету Вараської міської ради №28/15.4-03 від 06.02.2018.

Згідно з Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 106 від 23.07.1991, м. Кузнецовськ відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.

Постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 м. Кузнецовськ перейменовано на місто Вараш.

Отже, з вказаних документів слідує, що позивач проживав у м. Вараш Рівненської області 6 років 9 місяців. У період з моменту аварії по 31.07.1986 у вказаному місті позивач не проживав.

Суд наголошує, що, як вбачається з положень статті 55 Закону №796-XII, умовами надання пенсії за віком ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є: наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років; постійне проживання або постійне працювання у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-XII.

З копії трудової книжки позивача (а.с. 27-31) вбачається, що у нього наявний необхідний страховий стаж.

Довідкою Будківської сільської ради №139 від 01.02.2018, підтверджується період проживання ОСОБА_1 станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на акт про фактичне місце проживання в с. Рудка Маневицького району від 07.02.2018, оскільки такий акт складений у довільній формі та не є офіційним документом та цим актом фактично підтверджено той період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення, що підтверджено і довідкою Будківської сільської ради №139 від 01.02.2018

Разом з тим, суд звертає увагу, що з врахуванням положень пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII зменшення пенсійного віку для потерпілих від Чорнобильської катастрофи (особам, які постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років) становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років; (особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років) становить 2 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вже зазначалось, ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований у м. Вараш Рівненської області, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю внаслідок аварії на ЧАЕС з 10.07.1987 по 31.03.1989, з 31.03.1989 по 03.05.1994. Тривалість періоду, який позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю становить 6 років 9 місяців та з якого, відповідно слід розраховувати кількість років, на яку може бути знижено пенсійний вік становить 2 роки. Таким чином, позивачу відповідно до норм статті 55 Закону №796-XII пенсійний вік може бути зменшено на 2 роки (1 рік за 3 повні роки проживання).

Отже, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позивач на момент звернення із заявою від 19.02.2019 про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII не досяг пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону № 1058.

З урахуванням викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відтак судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 243 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк