Справа № 320/186/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/186/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві, у порядку ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року ( повний текст рішення складено 02.07.2019) у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Богуславського відділення Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Київській області, Головного управління ДФС України у Київській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії старшого державного інспектора Богуславського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Попченка Антона Олександровича щодо взяття на облік (реєстрацію) 09.02.2018 шляхом внесення відомостей до ІТС "Податковий блок", "Відомості відповідних реєстрів про реєстрацію для обліку за основним місцем з ознакою "платник не подав заяви для взяття на облік", ОСОБА_1 як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат);

- зобов`язати Богуславське відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області зняти з обліку (реєстрації) ІТС "Податковий блок" ОСОБА_1 як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат);

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області від 04.12.2018 № Ф-236483-55.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправними дії старшого державного інспектора Богуславського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Попченка Антона Олександровича щодо взяття на облік (реєстрацію) 09.02.2018 шляхом внесення відомостей до ІТС "Податковий блок", "Відомості відповідних реєстрів про реєстрацію для обліку за основним місцем з ознакою "платник не подав заяви для взяття на облік", ОСОБА_1 як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат);

- зобов`язано Богуславське відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області зняти з обліку (реєстрації) ІТС "Податковий блок" ОСОБА_1 як самозайняту особу, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат);

- визнано протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області від 04.12.2018 № Ф-236483-55.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем Головним управлінням ДФС у Київській області подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області від 04.12.2018 № Ф-236483-55 скасувати та прийняти нову постанову, якою в цій частині позовних вимог відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що з 01.01.2017 набули чинності зміни до Закону № 2464, якими на кожну фізичну особу-підприємця та особу, яка провадить незалежну професійну діяльність покладається обов`язок по сплаті єдиного соціального внеску незалежно від обраної системи оподаткування, факту здійснення нею підприємницької діяльності/отримання доходу та незалежно від фінансового стану платника. Оскільки позивач займається незалежною професійною діяльністю в якості адвоката зобов`язаний нараховувати та сплачувати ЄСВ та законом не звільнений від його сплати.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволено повністю, зазначене рішення оскаржено в межах вимог до Головного управління ДФС у Київській області, а тому колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління ДФС у Київській області.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець 06.06.2007, перебуває на обліку у ГУ ДФС у Київській області (Обухівське управління Богуславська податкова інспекція) з 07.06.2007 як фізична особа-підприємець.

Основним видом діяльності є КВЕД : 69.10 - діяльність у сфері права.

З 07.06.2007 по 31.12.2011 позивач як суб`єкт господарської діяльності перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

З 01.01.2012 по 31.03.2018 позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності 2 групи.

З 01.04.2018 по даний час перебуває на 3 групі спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 є адвокатом з 25.11.2010 (свідоцтво від 25.11.2010 № 4370/10).

Позивач як фізична особа-підприємець з 06.06.2007 по даний час сплачує єдиний соціальний внесок, що підтверджується квитанціями (а.с. 169-171) .

Податковим органом 17.10.2017 направлено позивачу листа № 11574/Г/10-02-03 про необхідність подання заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ.

Позивачем зазначена заява до податкового органу не подавалася.

На виконання листа від 17.10.2017 старшим державним інспектором Богуславського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Попченко Антоном Олександровичем 09.02.2018 внесено до ФТС "Податковий облік" "Відомості відповідних реєстрів про реєстрацію (для обліку за основним місцем з ознакою "платник не подав заяви для взяття на облік").

Улистопаді 2018 позивачу стало відомо, що йому як самозайнятій особі було нараховано борг по сплаті єдиного внеску у розмірі 6552, 48 грн.

Позивачем 26.11.2018 подано до податкового органу заяву про зняття нарахування по ЄСВ.

Листом від 19.12.2018 № 8513/10-36-55-09 податковий орган повідомив позивача, що оскільки він зареєстрований як платник єдиного податку (вид діяльності - 69.10 діяльність у сфері права), перебуває в Єдиному реєстрі адвокатів України та з 09.02.2018 перебуває на обліку як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), відсутні підстави для коригуання нарахувань по єдиному внеску як самозайнятій особі.

У подальшому, позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2018 № Ф-236483-55 у розмірі 12 059, 35 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги вказував, що позивач, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець 3 групи єдиного податку із зареєстрованими видами діяльності.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 65.1, 65.2 статті 65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа - підпункт 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України.

Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено Законом України №2464-VІ від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VІ).

Пунктом другим частини першої статті 1 Закону № 2464-VI передбачено, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4, 5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ, платниками єдиного внеску є : фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Тобто, законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

За змістом п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно ч.5 ст.8 Закону №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, тобто для осіб, що провадять незалежну професійну діяльність встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно ч.8 ст.9 Закону №2464-VІ, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Отже, законодавством розмежовується поняття «фізична особа-підприємець» та «особи, які провадять незалежну професійну діяльність». При цьому, положеннями Закону № 2464, який є спеціальним у сфері забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не визначеного такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, а тому порядок обліку та сплати єдиного внеску таким платником положеннями Закону №2464 не передбачений.

Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.

Відтак, твердження податкового органу про наявність у позивача обов`язку окремо сплачувати єдиний соціальний внесок, як самозайнята особа та як фізична особа-підприємець є безпідставними та таке нарахування призводить до повторної сплати єдиного внеску позивачу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування, основним видом економічної діяльності позивача є «Діяльність у сфері права» за кодом згідно КВЕД 69.10, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.

Позивач з 01.01.2012 по 31.03.2018 перебуває на обліку в органах ДФС як фізична особа-підприємець є платником єдиного податку 2-ї групи, а з 01.04.2018 - є платником єдиного податку 3-ї групи.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 5 Закону № 2464-VI, взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 116 від 24.11.2014.

Відповідно до пп. 4 п. 6.7 Розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України 09.11.2011 №1588, взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, умовою ведення якої згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (далі - фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність), здійснюється за місцем постійного проживання у порядку, встановленому цим Порядком для фізичних осіб - підприємців: якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою N 5-ОПП з позначкою "Зміни" та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Натомість, судом першої інстанції встановлено, що позивачем особисто не подавалася до податкового органу заява за формою № 5-ОПП та заява про реєстрацію його платником єдиного внеску за формою 1-ЄСВ. Однак, 09.02.2018 відповідач самостійно встановив позивачу ознаку як самозайнятій особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність «платник не подав заяву про взяття на облік», що не узгоджується з нормами Порядку №1162, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску. Позивач , відповідно також, не подавав звітності як такий платник.

Вказане дає підстави стверджувати про безпідставне встановлення податковим органом позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування з цих підстав єдиного внеску.

При цьому, позивач за 2018 рік сплатив єдиний соціальний внесок, розрахований для нього як фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування платника та не має заборгованості зі такими зобов`язаннями, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій (а. с. 43-44).

Відтак, відповідач безпідставно здійснив подвійне нарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із такого виду діяльності позивача як здійснення незалежної професійної діяльності.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області від 04.12.2018 № Ф-236483-55.

Зазначені вище висновки відповідають правовій позиції викладеній у рішенні від 02.09.2019 Верховного Суду у справі № 520/3939/19, що було прийнято за результатами розгляду зразкової справи.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Богуславського відділення Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Київській області, Головного управління ДФС України у Київській області про визнання протиправними дій.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02.10.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко,

Н.В.Безименна