Справа № 127/6742/16-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/6742/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Венгрин О.О.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

02 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області-правонаступника управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці (далі УПФУ у м.Вінниці), в якому просив:

-визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії;

-зобов`язати УПФУ у м.Вінниці здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, підтвердженої довідкою прокуратури Вінницької області від 23.02.2016 №18/89, із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії з урахуванням фактично отриманих виплат і умов оплати праці, що існували на день призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Вінницького міського суду від 25 травня 2016 року позов задоволено частково:

-визнано протиправними дії УПФУ у м.Вінниці щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

-зобов`язано УПФУ у м.Вінниці здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з дня звернення щодо перерахунку пенсії, тобто, з 11.02.2016 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" і постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 р., виходячи з 90% заробітної плати на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 23.02.2016 р. №18/89, виплатити недоплачену суму.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, подав апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що позивачу правомірно відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки п.5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", скасовано з 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема відповідно до Закону України "Про прокуратуру". А отже з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаним вище законом не призначаються, а раніше призначені не перераховуються.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

До початку розгляду справи від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшло клопотання про заміну відповідача правонаступником мотивоване тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Згідно ст.52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Зважаючи на те, що станом на час розгляду справи управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці припинено, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для заміни відповідача його правонаступником-Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 01.12.2004 року перебуває на обліку в органі пенсійного фонду та отримує пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру". Розрахунок пенсії був здійснений, виходячи з 90% розміру середнього місячного заробітку.

11.02.2016 позивач звернувся до УПФУ у м.Вінниці із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09 грудня 2015 року № 1013 (далі Постанова КМУ № 1013), з врахуванням довідки прокуратури Вінницької області від 23.02.2016 №18/89 про заробітну плату.

Проте листом від 12 березня 2016 року № 564/06-33-2/02-1 відповідач повідомив позивача, що відповідно до п.5 прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались, зокрема, у відповідності до Закону України "Про прокуратуру", у зв`язку з чим з 01.06.2015 пенсії в порядку та на умовах, визначених зазначеним Законом, не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржувану постанову в частині задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначала розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а тому внесені Законами зміни до статті, що регулює пенсійне забезпечення працівників прокуратури щодо розміру пенсії у відсотках, стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить зі слідуючого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Закон України від 05.11.1991 № 1789-XII "Про прокуратуру" (далі Закон № 1789-XII).

Зокрема, ч.13 ст. 50-1 Закону № 1789-XII, за якою позивачу у цій справі призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до частини 18 статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ "Про прокуратуру" у редакції, що діяла до 01 січня 2015 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

15 липня 2015 року набув чинності Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі Закон №1697-VII).

Відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону №1697-VII, положення Закону 1789-ХІІ крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності Законом №1697-VII.

Таким чином, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (лютий 2016 року) частина тринадцята та частина вісімнадцята статті 50-1 Закону України №1789-ХІІ "Про прокуратуру", які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно з частиною двадцятою статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII "Про прокуратуру" у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, 9 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури.

Однак, вказана постанова не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Отже, з 01 січня по 14 липня 2015 року Уряд не прийняв відповідного нормативно-правового акту і не визначив умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, а з 15 липня 2015 року встановлені Законом № 1789-ХІІ підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури не діють, бо скасовані.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2019 № 280/29/17 звернув увагу, що для вирішення спору необхідно з`ясувати: а) чи має позивач право на перерахунок раніше призначеної пенсії; б) чи відбулось звуження обсягу існуючих прав позивача внаслідок зміни законодавства, що регулює порядок перерахунку раніше призначених пенсій; в) чи є бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акта, який визначає механізм реалізації права громадян на перерахунок пенсії, втручанням у права людини, передбачені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На залежність розмірів соціальних виплат особі від економічних чинників Конституційний Суд України вказав і у Рішенні від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001, зазначивши, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

У Рішенні № 1-42/2011 від 26 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У контексті спору колегія суддів дійшла до висновку, що у зв`язку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим працівникам прокуратури, не відбулось звуження обсягу існуючого права позивача на отримання пенсії, як і не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 № 5-рп/2005. Відмова відповідача перерахувати пенсію не ставить під сумнів саму сутність змісту права на соціальний захист, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної позивачем пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №554/10889/16-а, від 17 квітня 2019 року у справі № 370/2932/16-а, від 18 липня 2019 року у справі №367/882/17, від 16 серпня 2019 року у справі №280/29/17, від 17 вересня 2019 року у справі №676/3449/16-а, 18 вересня 2019 року у справі №553/3706/16-а.

Таким чином, в ситуації з перерахунком призначеної пенсії працівникам органів прокуратури таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність. Рішення пенсійного органу стосовно позивача у цій справі ґрунтується на положеннях чинного закону, відступ від якого суперечив би частині другій статті 19 Конституції України.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не надав належної правової оцінки обставинам справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу та зобов`язання здійснити такий перерахунок з 11.02.2016.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції частково порушені норми матеріального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи колегія суддів вважає, що слід частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 52, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області-правонаступника управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Вінниці (правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії скасувати, в частині задоволення позову.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.