Справа № 560/2286/19
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2286/19
РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2019 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І.

за участю:секретаря судового засідання Бачок О.В. представника позивача - Орел Л.В., представника відповідача - Гули В.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯРОС АГРО" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним, скасування податкового повідомлення-рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області, викладене у листі від 15.04.2019 вих. № 15302/10/22-01-50-05 про відмову в прийнятті звітних податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік;

- вважати податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік № , № , № , № , № , № 902667353, № поданими в день їх фактичного подання - 20.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярос Агро» до контролюючого органу за місцем розташування земельних ділянок, що перебувають у його користуванні та являються об`єктом оподаткування подано 7 звітних податкових декларацій, які в графі 9 містять вірні відомості щодо коду органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельних ділянок за КОАТУУ, а саме, податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік: № , № , № , № , № , № 902667353, № від 20.02.2019. Про прийняття вказаних звітних податкових декларацій контролюючим органом свідчать отримані ТОВ «Ярос Агро» квитанції №2. Однак, 23 квітня 2019 року позивачем отримано повідомлення Головного управління ДФС у Хмельницькій області про відмову у прийняті звітності за вих. №15302/10/22-01-50-05 від 15 квітня 2019 року. Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у прийнятті звітності ГУ ДФС у Хмельницькій області, викладене у листі від 15.04.2019 року № 15302/10/22-01-50-05, є таким, що прийняте з порушенням норм Податкового кодексу України, а тому має бути визнане судом нечинним і скасоване, а податкові декларації повинні вважатися поданими в день їх фактичного подання - 20.02.2019.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

01.08.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ТОВ «ЯРОС АГРО» не являється платником єдиного податку четвертої групи на 2019 рік, та відповідно до листа ГУ ДФС у м. Києві вих. № 12632/7/26-15-12-09-17 від 25.03.2019 товариству надіслано лист про невизнання звітних податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи на 2019 року поданих 20 лютого 2019 року №, №, №, №, №, №902667353, №, як податковою звітністю. Звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік подані ТОВ «ЯРОС АГРО» 20.02.2019 №, №, №, №, №, №902667353, № не визнаються як податкова звітність та їм присвоєно статус «Історія подання». Звітні декларації ТОВ «ЯРОС АГРО» були виведені до відома до граничного терміну нарахування по єдиному податку четвертої групи за перший квартал, а саме до 30.04.2019, тому в інтегрованих картках платника не могло відображатися нарахування ні за перший квартал 2019 року, ні за рік 2019 року, як зазначає позивач. Таким чином, ГУ ДФС у Хмельницькій області діяло виключно у відповідності з Податковим кодексом України, у межах повноважень наданих чинним законодавством.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог позивача заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Судом встановлено, ТОВ «ЯРОС АГРО» зареєстровано та перебуває на податковому обліку в Головне управління ДФС у м. Києві з 01.01.2019. Попереднє основне місце обліку - ГУ ДФС у Хмельницькій області, Волочиське управління, Городоцька ДПІ (Городоцький район).

Товариство перебувало за основним місцем обліку в ГУ ДФС у Хмельницькій області, Волочиське управління, Городоцька ДПІ (Городоцький район) протягом 2014-2018 на спрощеній системі оподаткування, а саме на єдиному податку четвертої групи та фіксованому сільськогосподарському податку.

05.02.2018 ТОВ «ЯРОС АГРО» заявило про перехід до Головного управління ДФС у м. Києві, ДПІ у Печерському районі (Печерський район м. Києва).

З метою підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік ТОВ «ЯРОС АГРО» 20.02.2019 подало до Кам`янець - Подільської ОДПІ (Городоцьке відділення) загальну податкову декларацію платника єдиного податку на 2019 рік № , Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за основним місцем обліку, а саме в Головне управління ДФС у м. Києві, ДПІ у Печерському районі вказуючи при подані КОАТУУ Городоцького району Хмельницької області 682120000 та в графі 8 декларації зазначило контролюючий орган до якого подається декларація Кам`янець - Подільська ОДПІ (Городоцьке відділення), звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік за розташуванням земельних ділянок згідно КОАТУУ населених пунктів Городоцького району Хмельницької області № - КОАТУУ , № - КОАТУУ , № - КОАТУУ , № - КОАТУУ , № - КОАТУУ , № - КОАТУУ , № - КОАТУУ , та Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва.

Відповідно до квитанцій від 20.02.2019 №2 та №1 податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - прийнято.

Листом від 15 квітня 2019 року вих. № 15302/10/22-01-50-05 ГУ ДФС у Хмельницькій області повідомило товариство про те, що оскільки, основним місцем обліку ТОВ «ЯРОС АГРО» є Головне управління ДФС у м. Києві, ДПІ у Печерському районі, то відповідно до листа ГУ ДФС у м. Києві вих. № 12632/7/26-15-12-09-17 від 25.03.2019 ТОВ «ЯРОС АГРО» податковий номер 37449845 не є платником єдиного податку четвертої групи - сільськогосподарські товаровиробники в 2019 році. Враховуючи зазначене, Волочиським управлінням ГУ ДФС у Хмельницькій області подані ТОВ «ЯРОС АГРО» 20.02.2019 до Волочиського управління ГУ ДФС у Хмельницькій області звітні податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік №, №, №, №, №, №902667353, № не визнаються, як податкова звітність.

За результатами адміністративного оскарження відмови ГУ ДФС у Хмельницькій області № 15302/10/22-01-50-05 від 15 квітня 2019 року у прийнятті податкової звітності позивача, рішенням Державної фіскальної служби України від 27.06.2019 №29323/6/99-99-12-03-05-15 скаргу ТОВ «ЯРОС АГРО» залишено без задоволення, а повідомлення про відмову у прийнятті звітності ГУ ДФС у Хмельницькій області від 15.04.2019 № 15302/10/22-01-50-05 - без змін.

Крім того, листом ГУ ДФС у м. Києві від 25.03.2019 №12632/7/26-15-12-09-17 від 25.03.2019 позивача повідомлено, що він не є платником єдиного податку четвертої групи - сількогосподарські товаровиробники в 2019 році.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у прийнятті податкової звітності платника єдиного податку ТОВ «ЯРОС АГРО» звернулося до суду з даним позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що відповідно до положень пункту 291.1 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у тому числі юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Водночас, підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку четвертої групи: самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 затверджено Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, який визначає основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу (далі - Порядок).

Пунктам 3-9 розділу ІІ Порядку вказано, що автор створює електронні документи у строки та відповідно до порядку, що визначені законодавством для відповідних документів в електронному та паперовому вигляді, із зазначенням всіх обов`язкових реквізитів та з використанням надійного засобу ЕЦП, керуючись цим Порядком, а також Договором (крім фізичних осіб, які не є самозайнятими особами).

Після накладання ЕЦП автор здійснює шифрування електронного документа з дотриманням вимог до форматів криптографічних повідомлень, затверджених в установленому законодавством порядку, та надсилає його у форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв`язку до адресата протягом операційного дня.

Автор здійснює надсилання електронних документів з урахуванням встановлених законодавством граничних строків для подання таких документів.

Електронні документи, відправлені автором після закінчення строку, встановленого законодавством для подання аналогічних документів в паперовому вигляді, вважаються поданими з порушенням строків їх подання.

У разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка.

Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення.

Згідно приписів пунктів 11-12 розділу ІІ Порядку перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено законодавством та цим Порядком, формується друга квитанція.

Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

Відповідно до пунктів 49.8, 49.9 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 ст. 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно з пунктом 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

При цьому, пунктом 49.10 ст. 49 ПК України встановлено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем 20.02.2019 шляхом направлення в електронній формі подано податкові декларації платника єдиного податку 4 групи № , № , № , № , № , № 902667353, № від 20.02.2019 та Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва, які згідно квитанцій №2 від 20.02.2019 прийняті ДФС.

При цьому, у зазначених квитанціях вказано, що документ доставлено до районного рівня 2205 ГУ ДФС у Хмельницькій області 20.02.2019. Прийнято пакет.

Суд звертає увагу, що квитанції від 20.02.2019 не містять виявлених помилок.

За таких умов суд вважає, що податкові декларації були прийняті відповідачем та зареєстровані 20 лютого 2019 року, тобто у межах у строку, визначеного статтею 298 Податкового кодексу України.

Повноваження податкового органу не визнавати податкову звітність податковою декларацією передбачені пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: податкова звітність не визнається податковою декларацією у разі порушення будь-якої норми статті 48 Податкового кодексу України. Зокрема, це відсутність обов`язкових реквізитів: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; місцезнаходження (місце проживання) платника податків тощо.

В даному випадку податковим органом не було встановлено невідповідності поданих податкових декларацій вимогам статті 48 Податкового кодексу України. Крім того, відповідач не наділений повноваженнями не визнавати звітність, у зв`язку із тим, що платник податку перебуває на обліку в іншому територіальному органі ДФС України.

Представник позивача в судовому засіданні не надав обґрунтованих пояснень та належних доказів на підтвердження наявності повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області не визнавати податкову звітність, подану позивачем, у зв`язку із перебуванням Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯРОС АГРО" за основним місцем обліку в Головному управлінні ДФС у м. Києві.

З урахуванням наведених висновків, суд погоджується з доводами позивача стосовно протиправності рішення контролюючого органу щодо відмови у прийнятті податкової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯРОС АГРО", а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог позивача вважати податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік № , № , № , № , № , № 902667353, № поданими в день їх фактичного подання - 20.02.2019, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, позивачем подано до ГУ ДФС у Хмельницькій області податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік від 20.02.2019 № , № , № , № , № , № 902667353, № .

Із наявних в матеріалах справи квитанцій № 2, які згідно Порядку затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 06.06.2017 року № 557 є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа, судом встановлено, що податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік № , № , № , № , № , № 902667353, № прийнято ДФС України.

Частиною першою статті 5 КАС України, визначено право кожного звернутися до адміністративного суду з позовом у разі, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Приписами чинного законодавства передбачено, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи та/або інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, суд звертає увагу, що задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

Отже, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Відповідна правова позиція була також неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 15.12.2015 у справі № 21-5361а15, від 01.12.2015 у справі № 21-3222а15, від 08.12.2015 у справі № 21-5435а15.

Таким чином, з метою забезпечення судом захисту порушених прав особи, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем в момент здійснення ним оскаржуваних дій чи рішень.

Враховуючи викладене суд констатує відсутність порушеного права позивача, оскільки відповідачем податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік № , № , № , № , № , № 902667353, № прийнято, що підтверджується квитанціями № 2 від 20.02.2019, а тому суд зазначає, що в даному випадку відсутній предмет спору між сторонами. Отже, в цій частині позову суд відмовляє.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Тому інші доводи та аргументи, наведені сторонами, судом не оцінюються, позаяк не мають вирішального значення для правильного вирішення судового спору по суті.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд наголошує, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, повинні містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З урахуванням наведеного вище, за результатами судового розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи дане положення, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯРОС АГРО" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області, викладене у листі від 15.04.2019 вих. № 15302/10/22-01-50-05.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯРОС АГРО" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 вересня 2019 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯРОС АГРО" (вул. Звіринецька, буд. 63, м. Київ, 01014 , код ЄДРПОУ - 37449845)
Відповідач:Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)
Третя особа:Головне управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 , код ЄДРПОУ - 39439980)

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький