Справа № 520/7553/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 вересня 2019 р. № 520/7553/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М,

у присутності

представника позивача Огороднікової В.В., Мудраченко І.В.

представника відповідача Перепелиці Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Громадська організація "ЗооКонтроль" (вул. Миру, буд. 68,м. Харків,61055, ) до Головне управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40,м. Харків,61002, ) про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до та просить суд : визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 20-01- 4310/0656/2210/ТД-ФС згідно якої на ГО "ЗооКонтроль" накладено штраф за порушення абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗПП України в сумі 125190.00 грн.; стягнути з Головного управління Держпраці у Харківській області на користь ГО "ЗооКонтроль" сплачений судовий збір.

Підставами позову є те, що підприємство не вчиняло тих порушень, за які спірним рішенням владного суб`єкта на нього накладено штраф, інспекційне відвідування проведено з порушенням вимог чинного законодавства.

Ухвалою від 07.08.2019 у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.

Відповідач, Головне управління Держпраці у Харківській області, з поданим позовом не погодився, з тих підстав, що проведена перевірка виявила факт допуску до роботи працівника без укладення трудового договору, а саме відвідування проведено з урахуванням вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

29.05.2019 року відповідачем отримано заяву від гр. ОСОБА_1 стосовно проведення перевірки дотримання вимог трудового законодавства ГО "Зооконтроль" та ФОП ОСОБА_2 в частині оформлення трудових відносин з ОСОБА_1 та складання цивільно-правових відносин між ФОП ОСОБА_2 та ГО "Зооконтроль" як приховування трудових правовідносин між ОСОБА_2 та ГО "Зооконтроль"

Наказом відповідача від 14.06.2019р. №1076 відносно ГО "Зооконтроль" призначено захід державного контролю у формі інспекційного відвідування з питання додержання законодавства про працю.

20.06.2019 працівниками відповідача здійснено інспекційне відвідування ГО "Зооконтроль" про що складено акт № 20-01-4310/0656, яким зафіксовано порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України: допуск до роботи найманого працівника ( ОСОБА_1 ) без укладання трудового договору.

02.07.2019. відповідачем видана оскаржувана постанова № 20-01-4310/0656/2210/ТД-ФС про накладення штрафу у сумі 125190.00 грн., підставою винесення якої є положення ст.259 та абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", п. 8 Порядку накладання штрафі за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (затверджений постановою КМУ від 17.07.2013 р. №509; далі за текстом - Порядок №509), а фактичною підставою послугувало судження владного суб`єкта про використання особою найманої праці 1 робітника без укладення трудового договору.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положення ч.2 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Перевіряючи відповідність закону оскарженого рішення владного суб`єкта, суд зазначає, що до відносин, які склались на підставі установлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Окрім того, на правовідносини з приводу реалізації органами управління контролю за діяльністю суб`єктів господарювання у сфері охорони праці поширюється дія Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, Порядку здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю, затверджених постановою КМУ від 26.04.2017р. №295, Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013р. №509.

Суд зауважує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019р. по справі №826/8917/17 була визнана нечинною у повному обсязі постанова КМУ від 26.04.2017р. №295, якою були затверджені і Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, і Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю.

Отже, з 14 травня 2019 року затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю також втратили чинність та більше не можуть бути застосовані.

З урахуванням встановленого постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019р. по справі №826/8917/17 факту відсутності у Кодексі законів про працю будь-яких особливостей здійснення заходів державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, Держпраці можуть право здійснювати заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю виключно керуючись вимогами Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до преамбули Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

В цьому випадку слід наголосити, що Закон № 877-V визначає основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а як слідує з тлумачення поняття принцип - це твердження, яке сприймається як головне, важливе, суттєве, неодмінне або, принаймні, бажане.

Статтею 1 Закону № 877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Згідно з частиною п`ятою вказаної вище статті Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Тлумачення цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила перелічені в частині п`ятій статті 2 Закону № 877-V та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами звертатись до інших норм Закону № 877-V.

Статтею 6 Закону № 877-V визначено, що підставою для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Крім того, у абзаці 5 частини першої статті 6 Закону № 877-V зазначено, що у такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки.

Як вбачається з вказаних вище норм, вони містять вказівку на те, що у випадку коли перевірка проводиться за зверненням особи, проведення такої перевірки повинно бути погоджене центральним органом виконавчої влади.

В судове засідання доказів погодження проведення позапланової перевірки відповідачем не надано.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Харківській області від 14.06.2019р. №1076 в частині призначення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування стосовно ГО "Зооконтроль".

Суд також зазначає, що оскільки, перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, то відповідно, результати перевірки, отримані внаслідок неправомірних дій органу, у будь-якому випадку не можуть бути підставою для застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст. ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999 р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних рішень, а отже вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242-246, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпраці у Харківській області від 14.06.2019р. №1076 в частині призначення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування стосовно ГО "Зооконтроль".

Визнати протиправним та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області від 02.07.2019р. №20-01-4310/0656/2210/ТД-ФС.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

У повному обсязі рішення виготовлено 30.09.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.