Справа № 804/2272/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2019 року

Київ

справа №804/2272/17

адміністративне провадження №К/9901/9055/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Желєзного І.В., судді Чиркіна С.М., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Дніпровської міської ради до Державного реєстратора виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області - Колесник Інги Миколаївни, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІД» про визнання неправомірною бездіяльності та скасування рішення за касаційною скаргою Дніпровської міської ради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Коршуна А.О., Чередниченка В.Є., Панченко О.М. від 05 березня 2019 року, ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття апеляційного провадження та ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про залишення апеляційної скарги без руху,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року Дніпровська міська рада (далі - позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (далі - Департамент ДАБІ у Дніпропетровській області, відповідач 1), державного реєстратора виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Колесник Інги Миколаївни (далі - державний реєстратор, відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (далі - Управління ДАБК Дніпровської міськради, третя особа 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, -Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІД» про визнання неправомірної бездіяльності та скасування рішення (далі - ТОВ «ГІД», третя особа 2), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить:

- визнати неправомірною бездіяльність Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, а саме: визнати неправомірним нездійснення Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області своєчасного, повного, належного державного архітектурно-будівельного контролю у формі позапланової перевірки достовірності даних, наведених у деклараціях про готовність до експлуатації об`єктів №№ ДП13; ДП03; ДП38; ДП74; ДП87; ДП77; ДП42; ДП50; ДП63; ДП78; ДП84; ДП25; ДП40; ДП52; ДП86; ДП03; ДП15; ДП68; ДП54; ДП01; ДП02; ДП28; ДП43; ДП14; ДП62; ДП49; ДП31; ДП20; ДП85; ДП47; ДП59; ДП28; ДП87; ДП76; ДП13;

- скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Колесник Інги Миколаївни № 7373781 від 07 листопада 2016 року; №№ 17208177, 17207454, 17207078, 17206640, 17216214, 17203651, 17203182, 17202520, 17201906 від 27 жовтня 2016 року; №№ 17193600, 17193553, 17193497, 17193454, 17193396, 17193243, 17193159, 17193002, 17192873, 17192573 від 26 жовтня 2016 року; №№ 17152040, 17150679, 17150269, 17149744, 17148747 від 25 жовтня 2016 року; №№ 17136653, 17136593, 17136530, 17136468, 17136401, 17136272, 17136186, 17136087, 17135992, 17135909 від 24 жовтня 2016 року про проведення державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІД» на нерухоме майно (будівля торгівельного павільйон), за адресами:

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Ближня, будинок 29 К;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Ближня, будинок 31К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Передова, будинок 173К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Алексєєнко Надії, будинок 104 К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Коробова, будинок 1С ;

-

Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Шнеєрсона Менахем-Мендл, будинок 9К; - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Молодогвардійська, будинок 69К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Миру, будинок 18С ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Томська, будинок 2С ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Праці, будинок 24К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Кондратюка Юрія, будинок 26К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Нечая Данили, будинок 23 К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Міхновського Миколи, будинок 17К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Моніторна, будинок 10К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, будинок 101С ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Кедріна Дмитра, будинок 36 К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Орлика Пилипа, будинок 19 К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Усенка, будинок 11К ;

-

Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Корольова академіка, будинок 31К - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Мандриківська, будинок 137 К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Комбрига Петрова, будинок 24 К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Криворізька, будинок 33С ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Буковинська, будинок 1К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Липова, будинок 16К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Новосільна, будинок 2К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Осіння, будинок 15К ;

-

Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Салакунова Мукаша, будинок 16С; - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Шолохова, будинок 15К;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Петрозаводська, будинок 397 К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Корольової Гулі, будинок 9 К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Савкіна, будинок 2К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, провулок Фестивальний, будинок 12 К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Широка, будинок 16К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Бикова Петра, будинок 39К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Діївська велика, будинок 435.

Позивач вважає, що інспекцією було неправомірно допущено бездіяльність у сфері здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, яка полягає у непроведені перевірки відповідності даних, поданих у декларації про готовність об`єктів до експлуатації, що призвело до невиявлення та нескасування декларацій, які містять недостовірні дані. Однак Управлінням ДАБК Дніпровської міської ради було виявлено у деклараціях про готовність до експлуатації об`єктів І-ІІІ категорії складності, недостовірні дані про документи, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема: якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, і наказами начальника Управління ДАБК Дніпровської міської ради від 21 грудня 2016 року реєстрацію вищевказаних декларацій скасовано, оскільки в інформаційній системі відсутні реєстраційні записи щодо договорів оренди землі за номерами, зазначеними в деклараціях. Але всупереч цьому державним реєстратором виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Колесник І.М. на підставі вказаних декларацій винесені рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ «ГІД» на нерухоме майно. Позивач зазначає, що оскільки скасовано декларації, які стали підставою для реєстрації права власності, то рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за ТОВ «ГІД» підлягають скасуванню. У зв`язку з тим, що земельні ділянки, на яких розташовані вищезазначені об`єкти нерухомого майна, перебувають у власності територіальної громади міста Дніпро, тому Дніпровська міська рада у земельних правовідносинах виступає як представницький орган суб`єкта власності - територіальної громади, шляхом звернення до суду з цим адміністративним позовом з метою відновлення порушеного права.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подані ТОВ «ГІД» декларації про готовність об`єктів до експлуатації зареєстровані Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області 17 жовтня 2016 року, тобто останнім днем на проведення перевірки достовірності даних, зазначених у деклараціях є 27 жовтня 2017 року, а відповідач 1, мав як прямий обов`язок так і об`єктивну можливість вчинити дії в межах своїх повноважень на виконання вищевказаних норм чинного законодавства. Проте протиправна бездіяльність відповідача 1 призвела до реєстрації та внесення до 35 декларацій про готовність до експлуатації об`єктів недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, що він збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Також суд першої інстанції дійшов до висновку, що підставою проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «ГІД» на нерухоме майно (будівлі торгівельного павільйону) були декларації, які обґрунтовано скасовані рішенням (наказами) начальника Управління ДАБК Дніпровської міської ради, відтак, адміністративний позов у частині скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Колесник І.М. також підлягає задоволенню.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року апеляційну скаргу Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області задоволено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову: у задоволенні позовних вимог до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності відмовлено; провадження у справі в частині позовних вимог до Державного реєстратора виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області - Колесник Інги Миколаївни про скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІД» на нерухоме майно закрито.

Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з 28 жовтня 2016 року у Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області відсутні повноваження щодо виконання функцій державного архітектурно-будівельного контролю на території населених пунктів, на які поширюється компетенції Дніпропетровської міської ради, і такі повноваження з цього часу виникли в Управління ДАБК Дніпропетровської міської ради.

Закриваючи провадження у справі у відповідній частині, апеляційний суд, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 29 січня 2019 року (справа № 813/1321/17 провадження № 11-1132апп18) та від 27 лютого 2019 року (справа № 826/14180/17 провадження № 11-1280апп18), виходив з того, що спір не містить ознак публічно-правового спору, і з урахуванням суб`єктного складу учасників цих відносин повинен вирішуватись в порядку господарського або цивільного судочинства з огляду на те, що оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права власності, яке підтверджено певним рішенням суб`єкта владних повноважень (у даному випадку рішеннями державного ресторатора) на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки, свідчить про виникнення та існування між сторонами у справі спору про цивільне право.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття апеляційного провадження та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про залишення апеляційної скарги без руху, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, Дніпровська міська рада звернулася із касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просить скасувати постанову та ухвали суду апеляційної інстанції та залишити у силі рішення суду першої інстанції.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу подано 28 березня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 804/2272/17 у частині оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року та відмовлено у відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року.

Учасники справи письмових клопотань не заявляли.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що 18 жовтня 2016 року Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області на підставі звернення ТОВ «ГІД» зареєстровано декларації про готовність до експлуатації об`єктів, які належать до І-ІІІ категорії складності від 17 жовтня 2016 року №№ ДП13; ДП03; ДП38; ДП74; ДП87; ДП77; ДП42; ДП50; ДП63; ДП78; ДП84; ДП25; ДП40; ДП52; ДП86; ДП03; ДП15 ; ДП68 ; ДП54 ; ДП01 ; ДП02 ; ДП28 ; ДП43 ; ДП14 ; ДП62 ; ДП49 ; ДП31 ; ДП20 ; ДП85 ; ДП47 ; ДП59 ; ДП28 ; ДП87; ДП76 ; ДП13.

Так, у графі 13 декларацій про готовність об`єктів, які належать до І-ІІІ категорії складності, зазначається інформація про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Приміром, у копії декларації від 17 жовтня 2016 року № ДП 03 зазначено про договір оренди землі від 08 вересня 2003 року № б/н, виданий Дніпропетровською міською радою та зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі за № 23 від 09 вересня 2003 року.

На підставі вищезазначених декларацій державним реєстратором виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Колесник Інгою Миколаївною здійснено реєстрацію та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 жовтня 2017 року, 27 жовтня 2016 року, 07 листопада 2016 року, а саме: на торгівельні павільйони за адресами:

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Ближня, будинок 29К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Ближня, будинок 31К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Передова, будинок 173К ;

-

Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Алексєєнко Надії, будинок 104 К; - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Коробова, будинок 1С ;

-

Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Шнеєрсона Менахем-Мендл, будинок 9К; - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Молодогвардійська, будинок 69К;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Миру, будинок 18С ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Томська, будинок 2С ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Праці, будинок 24К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Кондратюка Юрія, будинок 26К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Нечая Данили, будинок 23К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Міхновського Миколи, будинок 17К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Моніторна, будинок 10К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Набережна Заводська, будинок 101С ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Кедріна Дмитра, будинок 36К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Орлика Пилипа, будинок 19К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Усенка, будинок 11К ;

-

Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Корольова академіка, будинок 31К - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Мандриківська, будинок 137К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Комбрига Петрова, будинок 24К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Криворізька, будинок 33С ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Буковинська, будинок 1К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Липова, будинок 16К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Новосільна, будинок 2К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Осіння, будинок 15К ;

-

Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Салакунова Мукаша, будинок 16С; - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Шолохова, будинок 15К; - Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Петрозаводська, будинок 397К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Корольової Гулі, будинок 9К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Савкіна, будинок 2К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, провулок Фестивальний, будинок 12К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Широка, будинок 16К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Бикова Петра, будинок 39К ;

- Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Діївська велика, будинок 435 .

Вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 23 січня 2017 року.

У листі № 4/11-1266 від 21 грудня 2016 року, адресованому начальнику Управління ДАБК Дніпровської міської ради зазначено, що Дніпровська міська рада є власником інформаційної (автоматизованої) підсистеми «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи м. Дніпропетровська, розпорядником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради. У вказаній системі не виявлено реєстраційних записів щодо договорів оренди землі за номерами, зазначеними у деклараціях про готовність об`єктів до експлуатації. Вказане також підтверджується листом від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 28 грудня 2016 року № 18-411-0.2-4956-16.

У зв`язку з виявленою недостовірною інформацією наказами Управління ДАБК Дніпровської міської ради від 21 грудня 2016 року № 1/СК, № 2/СК,№3/СК, № 4/СК, № 5/СК, № 6/СК, № 7/СК, № 8/СК, № 9/СК, № 10/СК, № 11/СК, № 12/СК, № 13/СК, № 14/СК, № 15 /СК, № 16 /СК, № 17/ СК, № 18/ СК, № 19/ СК, № 20/ СК, № 21/ СК, № 22/ СК, № 23/СК , № 24СК , № 25 /СК , № 26/СК , № 27/ СК, № 28/СК , № 29/СК , № 30/СК , № 31/СК , № 32/СК , № 33/СК , № 34/СК , № 35/СК , копії яких містяться у матеріалах справі, скасовано декларації про готовність до експлуатації об`єктів від 17 жовтня 2016 року №№ ДП13; ДП03; ДП38 ; ДП74 ; ДП87 ; ДП77 ; ДП42 ; ДП50 ; ДП63 ; ДП78 ; ДП84 ; ДП25 ; ДП40 ; ДП52 ; ДП86 ; ДП03 ; ДП15 ; ДП68 ; ДП54 ; ДП01 ; ДП02 ; ДП28 ; ДП43 ; ДП14 ; ДП62 ; ДП49 ; ДП31 ; ДП20 ; ДП85 ; ДП47 ; ДП59 ; ДП28 ; ДП87 ; ДП76 ; ДП13.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2015 року у справі № 904/5610/15 за первісним позовом ТОВ «Тулс», м. Київ до ТОВ «ГІД», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Дніпропетровська міська рада, м. Дніпропетровськ, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департамент корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ, за участю на стороні третьої особи-1 прокуратури Дніпропетровської області, м. Дніпропетровськ, про визнання недійсним пункту 1.2 договору № 4 нерухомого майна від 11 жовтня 2013 року та за зустрічним позовом: ТОВ «ГІД», м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл. до ТОВ «Тулс», м. Київ про визнання права власності на нерухоме майно, у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Предметом спору у вказаній справі було, крім іншого, визнання права власності на спірне нерухоме майно, а саме: 45 торгівельних павільйонів (35 з яких є предметом спору у вказаній адміністративній справі).

Згідно вищевказаного рішення господарським судом зазначено, що зважаючи на те, що ТОВ «ГІД» не доведено факт набуття права власності на зазначені вище торгівельні павільйони з підстав, що встановлені законом, беручи до уваги, що останнім не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, у суду відсутні підстави для задоволення вимог щодо визнання за ним права власності на майно, яке є предметом даного спору.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки тому, що спірні декларації про готовність об`єктів до експлуатації було зареєстровано Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області, відтак, обов`язок щодо перевірки достовірності наведених у них даних мав виконати саме Департамент ДАБІ, відтак, непроведення перевірки вказаним органом є протиправною бездіяльністю, на що вірно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції.

Від інших учасників справи відзиву на касаційну скаргу Дніпровської міської ради не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року відповідає, а викладені у касаційній скарзі вимоги скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I - III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката (частина п`ята статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

У частині шостій статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до пункту 18 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок № 461) орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (частина десята статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до частини другої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів відповідно до пункту 2 абзацу шостого частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є підставою для проведення позапланової перевірки.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку, що реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації здійснюється органом державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти днів з дати отримання декларації. Протягом десяти днів відповідний орган перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. При цьому, перевірка достовірності даних, наведених у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, може здійснюватися за наслідками архітектурно-будівельного контролю, проведеного у визначеному порядку.

Судами попередніх інстанцій було встановлено на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що декларації про готовність об`єктів будівництва до експлуатації були подані ТОВ «ГІД» 17 жовтня 2018 року та зареєстровані Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області 18 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 9-1 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на період до утворення (визначення) місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування органів державного архітектурно-будівельного контролю повноваження, визначені цим Законом, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Органи державного архітектурно-будівельного контролю утворюються (визначаються) Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями і органами місцевого самоврядування виходячи з можливостей та потреб відповідних територій.

За зверненням відповідного органу місцевого самоврядування до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, створюється спільна комісія з передачі відповідної документації та вирішення питань, пов`язаних з утворенням та функціонуванням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю починає здійснювати повноваження, визначені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень у сфері архітектурно-будівельного контролю та удосконалення містобудівного законодавства», на наступний день після затвердження акта спільної комісії.

Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради № 7/3 від 16 березня 2016 року Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області 27 жовтня 2016 року було передано до Управління ДАБК Дніпропетровської міської ради повноваження щодо виконання функцій державного архітектурно-будівельного контролю на території населених пунктів, на які поширюється компетенції Дніпропетровської міської ради. 27 жовтня 2016 року було підписано акт приймання-передачі документів.

На цій підставі суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з 28 жовтня 2016 року повноваження Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області у частині здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на території населених пунктів, на які поширюється компетенції Дніпропетровської міської ради, перейшли до Управління ДАБК Дніпропетровської міської ради.

Відтак, приймаючи до уваги, що станом на 28 жовтня 2016 року з моменту реєстрації Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області спірних декларацій (18 жовтня 2018 року) пройшло 9 днів, то з урахуванням положень чинного законодавства в частині встановлення строків та порядку проведення перевірок, фактично виключає можливість проведення Департаментом ДАБІ у Дніпропетровській області перевірки достовірності відомостей зазначених у цих деклараціях, що свідчить про відсутність у даному випадку протиправної бездіяльності Департаменту ДАБІ у Дніпропетровській області.

Колегія суддів також враховує, що Управлінням ДАБК Дніпропетровської міської ради скасовано декларації про готовність до експлуатації об`єктів від 17 жовтня 2016 року, чим було забезпечено захист суспільно важливого інтересу, який виражається у тому, щоб забудова території відповідної територіальної громади здійснювалась з урахуванням містобудівної документації на місцевому рівні, з дотриманням вимог державних стандартів та правил забудови населених пунктів.

Стосовно права Дніпровської міської ради звертатися з адміністративним позовом до суду колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду, зокрема, щодо визнання незаконними рішень місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

У спірних правовідносинах Дніпровська міська рада як орган місцевого самоврядування звернулася до суду з адміністративним позовом про оскарження, зокрема, бездіяльності органу виконавчої влади з метою захисту інтересів територіальної громади, відтак, у даній справі міськрада має право на звернення до суду з цим позовом.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/2243/17.

Стосовно закриття провадження у справі у частині позовних вимог про скасування державної реєстрації за ТОВ «ГІД» права власності на торгівельні павільйони колегія суддів зазначає наступне.

За правилами статті 26 цього Закону завершальним етапом будівництва об`єкту містобудування є реєстрація права власності на такий об`єкт.

Після реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна, у разі наявності підстав вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України, Управління ДАБК може звернутися з позовом про знесення самочинно самочинного будівництва у порядку, встановленому законом.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/12543/16.

Як правильно визначено судом апеляційної інстанції, між сторонами фактично виник спір про право користування земельними ділянками, які належать позивачу, та на яких розташовані об`єкти нерухомого майна - торгівельні павільйони, право власності ТОВ «ГІД» на які зареєстровано спірними рішеннями державного реєстратора, що фактично свідчить про те, що позивачем у справі оскаржується правомірність набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, що з урахуванням положень статей 2, 17 КАС України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом) та статей 2, 4, 19 КАС України (у редакції, яка діє на момент прийняття судом першої інстанції рішення у цій справі), виключає можливість розгляду такого спору в порядку адміністративного судочинства за правилами встановленими КАС України, оскільки такий спір не містить ознак публічно-правового спору, і з урахуванням суб`єктного складу учасників цих відносин повинен вирішуватись в порядку господарського або цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 29 січня 2019 року у справі № 813/1321/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 826/14180/17.

Відповідно до частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. При цьому згідно з положеннями статті 319 КАС України порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

На цій підставі колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про необхідність закриття провадження у справі у частині позовних вимог до державного реєстратора, як таких, що не підлягають розгляду адміністративним судом.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Наприклад, у пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland),заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (наприклад, рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), пункту 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (зазначені вище рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 53 та «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), пункт 38).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки апеляційний суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір по суті у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у постанові апеляційного суду повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки суд касаційної інстанції залишає рішення суду апеляційної інстанції без змін, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: І.В. Желєзний

С.М. Чиркін