Справа № 440/3014/19
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

30 вересня 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/3014/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання - Панькіної А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Тараторіна А.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання Кременчуцької міської ради про закриття провадження у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Форс" про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Форс", у якій просить скасувати п. 3 рішення Кременчуцької міської ради від 26.06.2019 щодо відмови у внесенні змін в п. 53 рішення Кременчуцької міської ради від 26.05.2015 "Про внесення змін до рішень Кременчуцької міської ради", яким внесено зміни в пункт 9 рішення Кременчуцької міської ради від 29.05.2012 "Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним та юридичним особам в м. Кременчуці" щодо передачі ФОП ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування резервуарів спецплощадки для складування осадків на Деївській горі в частині надання згоди на заміну суборендаря ТОВ "ГРІН АРТ" на ТОВ "ЕКО-ФОРС", у зв`язку з відсутністю у даного підприємства видів операцій у сфері поводження з небезпечними відходами - переробки та утилізації їх на відповідних потужностях.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року позовну заяву ФОП ОСОБА_2 залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 30.09.2019.

19 вересня 2019 року від Кременчуцької міської ради надійшло клопотання про закриття у справі, оскільки Кременчуцька міська рада Полтавської області є суб`єктом владних повноважень, проте спір у даній справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а існує спір про право, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства. З огляду на суб`єктний склад сторін та суть спірних правовідносин, цей спір належить до юрисдикції господарських судів, оскільки право оренди на земельну ділянку у позивача виникає не як у фізичної особи, а як у суб`єкта господарювання - приватного підприємця, а відтак, і захист такого права має бути здійснений виключно відповідно до статусу позивача як приватного підприємця.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні підтримав дане клопотання.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали даної справи, дослідивши предмет спору та характер спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 2 частини 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 2 абзацу 2 КАС України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно статті 4 частини 1 пункт 7 КАС України під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг .

Так, згідно з статтею 19 частиною 1 пунктом 1 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Судом встановлено, що 24.09.2012 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Кременчуцькою міською радою Полтавської області укладений договір оренди землі стосовно земельної ділянки за кадастровим номером :13:004:0007 для експлуатації та обслуговування резервуарів спец площадки для складування осадків на Деївській горі в м. Кременчуці, строком на 15 (п`ятнадцять) років, зареєстрованому в Управлінні Держкомзему у місті Кременчук Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.10.2012 року за № 00466.

Для внесення змін до вищезазначеного договору оренди землі позивач звернувся до Кременчуцької міської ради Полтавської області із заявою про внесення змін до п. 53 рішення Кременчуцької міської ради від 26.05.2015 року «Про внесення змін до рішень Кременчуцької міської ради», яким внесено зміни в п.9 рішення Кременчуцької міської ради від 29.05.2012 року «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним та юридичним особам в м. Кременчуці» щодо передачі ФОП ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування резервуарів спец площадки для складування осадків на Деївській горі в частині надання згоди на заміну суборендаря ТОВ «ГРІН АРТ» на ТОВ «ЕКО-ФОРС».

Згідно п. 3 рішення Кременчуцької міської ради від 26.06.2019 ФОП ОСОБА_2 відмовлено у внесенні змін в п.53 рішення Кременчуцької міської ради від 26.05.2015 року «Про внесення змін до рішень Кременчуцької міської ради», яким внесено зміни в п.9 рішення Кременчуцької міської ради від 29.05.2012 «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним та юридичним особам в м. Кременчуці» щодо передачі ФОП ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування резервуарів спец площадки для складування осадків на Деївській горі в частині надання згоди на заміну суборендаря ТОВ «ГРІН АРТ» на ТОВ «ЕКО-ФОРС».

Таким чином, заявлений у цій справі позов має на меті захист права позивача як орендаря земельної ділянки на користування майном шляхом оскарження рішення Кременчуцької міської ради щодо відмови у внесені змін щодо передачі ФОП ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування резервуарів спец площадки для складування осадків на Деївській горі в частині надання згоди на заміну суборендаря ТОВ «ГРІН АРТ» на ТОВ «ЕКО-ФОРС».

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

В силу положень статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно статті 116 частини 1 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Таке положення узгоджується з вимогами статті 16 Закону України "Про оренду землі" №1-XIV (далі по тексту - Закон України № 161-XIV), згідно з якими укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК України, або за результатами аукціону.

Згідно статті 30 Закону України №161-XIV зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд

Отже, необхідною умовою укладення або зміни умов договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу.

Відповідач при здійсненні повноважень власника землі є вільним у реалізації права розпоряджатися землею та вільний у виборі суб`єкта щодо надання йому права користування землею в порядку, встановленому законом, а також узгодженні істотних умов договору, які він вважає необхідними. Таким чином, заміну суборендаря можлива лише за наявності волевиявлення на те сторін, яке з боку уповноваженого органу оформлюється відповідним рішенням.

Окрім наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з статтею 19 частиною 1 пунктом 1 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У справі, що розглядається, відповідач, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до статті 5 ЗК України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, тобто є рівноправним суб`єктом земельних відносин. У даному спорі учасники земельних правовідносин не підпорядковані один одному, а отже, суб`єкт владних повноважень - Кременчуцька міська рада - владних управлінських функцій не здійснює.

Звертаючись до адміністративного суду із вимогою до Кременчуцької міської ради позивач фактично має намір можливого усунення порушення свого права на оренду земельної ділянки, яке на його думку порушується Кременчуцькою міською радою, зокрема в частині відмови у внесенні змін в п.53 рішення Кременчуцької міської ради від 26.05.2015 року «Про внесення змін до рішень Кременчуцької міської ради», яким внесено зміни в п.9 рішення Кременчуцької міської ради від 29.05.2012 «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним та юридичним особам в м. Кременчуці» щодо передачі ФОП ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки для експлуатації та обслуговування резервуарів спец площадки для складування осадків на Деївській горі в частині надання згоди на заміну суборендаря ТОВ «ГРІН АРТ» на ТОВ «ЕКО-ФОРС».

При визначенні підсудності справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач. Позивач подав позов з метою захистити своє право оренди земельної ділянки, яке, на його думку, порушено відповідачем.

Разом із тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Таким чином, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами статті 19 частини 1 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових чи особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Ураховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

У відповідності до статті 20 частини 1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Рішення органу місцевого самоврядування є індивідуальним актом, яким реалізовується волевиявлення територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов`язки, а тому не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто підвідомчі місцевим, господарським судам, які вирішуючи спір про відновлення прав позивача щодо землекористування, зокрема можуть дати оцінку законності такого рішення органу місцевого самоврядування, якщо його прийняття сприяло порушенню прав позивача.

За таких обставин у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної, господарської юрисдикції.

Таким чином, правовідносини, що склались між сторонами, є правовідносинами, що пов`язані та витікають з оренди землі, тобто відповідач у спірних правовідносинах не здійснював владних повноважень відносно позивача, як у суб`єкта господарювання - приватного підприємця, оскільки діяв як сторона таких орендних відносин, що своїми діями порушує, як вважає позивач, його право на поновлення договору оренди, а відтак, спір повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

На підставі аналізу норм чинного законодавства та матеріалів справи суд приходить до переконання, що у випадку, що розглядається, спір за своєю сутністю не є публічно-правовим, а приватноправовим, оскільки вимоги позивача не підпадають під дію статті 19 КАС України, такий має розглядатися за правилами господарського або цивільного судочинства, що є наслідком закриття провадження у справі.

Згідно статті 183 частини 1 КАС України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 183 частини 2 пункту 2 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 238 частини 1 пункту 1 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до частини другої статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При зверненні до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн, який зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1921,00 грн, сплачений згідно з платіжного доручення № 755 від 02.08.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 180, 183, 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Еко-Форс" про скасування рішення.

Роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом до господарського суду в порядку господарського судочинства.

Повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок), сплачений на підставі платіжного доручення № 755 від 02 серпня 2019 року.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повний текст ухвали складено 30 вересня 2019 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва