Справа № 820/20933/14
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року

Київ

справа №820/20933/14

адміністративне провадження №К/9901/9079/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 (суддя Спірідонов М.О) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2015 (судді: Калиновський В.А. (головуючий), Водолажська Н.С., Філатов Ю.М.) у справі № 820/20933/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторресурси-Еліт" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Вторресурси-Еліт" (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про скасування податкових повідомлень-рішень від 18.12.2014:

- № , яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість (ПДВ) у розмірі 11 483,00 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ за основним платежем на 379 534,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 189 767,00 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за основним платежем на 335 558,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 167 794,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно, оскільки висновки акту перевірки про допущені Товариством порушення вимог податкового законодавства є не обґрунтованими, базуються на припущеннях, натомість Товариство має в наявності всі первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з контрагентами та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2015, позов Товариства задоволено, оскаржувані податкові повідомлення - рішення скасовано.

4. Суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач мав право на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ з огляду на реальність здійснення господарських операцій, натомість висновки контролюючого органу ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2015 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.

6. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до ст. 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ, збільшення грошових зобов`язань з податку на прибуток, ПДВ та нарахування штрафних (фінансових) санкцій, згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з приводу правомірності яких виник спір у цій справі, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 30.10.2014 №4438/20-30-22-01/35475517, оформленого за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки позивача щодо документального підтвердження відносин з ТОВ «Ніка Трейд» за липень-жовтень 2013 року, ТОВ «Піраміда Сіріус» за період липень 2014 року та ПП «Еко-Лідер» за період липень 2014 року з урахуванням періоду включення сум ПДВ до складу податкового кредиту їх реальності та повноти відображення в податковому обліку, під час якої було виявлено порушення позивачем вимог пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, 138.4 ст. 138, п. 198.1, п. 198.2, 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Висновки фахівців контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що господарські операції з контрагентами TOB «Піраміда Сіріус», ПП «Еко-Лідер», TOB «Ніка Трейдінг» не спричинили настання реальних правових наслідків, оскільки з первинних документів, які були надані позивачем (акти виконаних робіт, податкових накладних) неможливо встановити фактичне виконання робіт (надання послуг), що були обумовлені договорами, оскільки такі не містять конкретизації виконаних робіт із зазначенням їх вартості, годин виконання робіт, а тому такі не можуть вважатися первинними документами, які б підтверджували фактичне придбання платником податків послуг у контрагентів. Крім того, не було надано первинних документів, які повинні бути у позивача згідно умов укладених договорів, зокрема звіти про виконані роботи, замовлення на виконання робіт та ін.

На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Судами встановлено, що позивач мав взаємовідносини з контрагентами TOB «Піраміда Сіріус», ПП «Еко-Лідер», TOB «Ніка Трейдінг» на підставі договорів про надання послуг.

Згідно умов укладених договорів контрагенти зобов`язувались надати позивачу послуги із збору, заготівлі, транспортуванню, видаленню, знешкодженню, захороненню та утилізації відходів.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що позивачем в підтвердження реальності здійснення господарських операцій було надано копії документів, зокрема, договори, податкові накладні, акти виконаних робіт, платіжні документи.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем, та висновки, що зазначені в акті перевірки, вказує на неврахування судами доводів контролюючого органу про те, що господарські відносини позивача з його контрагентами не спричинили реальне настання правових наслідків, оскільки первинні документи, надані позивачем, не підтверджують факт отримання придбаних у контрагентів послуг, з таких документів неможливо встановити які саме послуги надавались, об`єми наданих послуг, місце їх надання, що є визначальним у спірних правовідносинах. Також контролюючий орган вказує, що позивачем не надано первинні документи, які мали бути оформлені між ним та контрагентами за умовами укладених договорів. Зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій не відповідають фактичним обставинам справи, а встановлені обставини не підтверджуються документально.

9. Товариством було надано заперечення на касаційну скаргу контролюючого органу, в якому позивач вказує на безпідставність доводів контролюючого органу та просить залишити касаційну скаргу останнього без задоволення, а рішення судів першої та апеляці1йної інстанції просить залишити без змін.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

10.1. Пункт 44.1 статті 44.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

10.2. Підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134.

Об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

10.3. Пункт 138.2 статті 138.

Витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

10.4. Підпункт 139.1.9 пункту 139 статті 139.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

10.5. Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.3. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

11. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»:

11.1. Стаття 1.

11.1.1. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

11.1.2. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

11.2. Частина 1 статті 9.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

11.3. Частина 2 статті 9.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

12. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

12.1. Пункт 2.4.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

12.2. Пункт 2.15.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

14. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

15. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.

16. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Документами, що підтверджують фактичне отримання послуг можуть бути, зокрема акти приймання-передачі послуг, звіти про надані (отримані) послуги або інші документи, що підтверджують фактичне надання (отримання) таких послуг, які повинні мати всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та в яких має бути зазначена інформація щодо наданих послуг, їх якісні, кількісні показники, тощо.

Крім того, для врахування витрат на послуги при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток необхідне обов`язкове доведення безпосереднього зв`язку понесених витрат з господарською діяльністю платника податків та підтвердження первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції.

17. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

18. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими та містити повну інформацію щодо проведених операцій, та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

19. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

20. Розв`язуючи спір та задовольняючи позовні вимоги суди виходили з наявності у позивача первинних документів яких вбачається реальність спірних господарських операцій, зокрема суди виходили з наявності у позивача податкових накладних, актів виконаних робіт та відповідних платіжних документів по операціях з TOB «Піраміда Сіріус», ПП «Еко-Лідер», TOB «Ніка Трейдінг». Посилання контролюючого органу на відсутність в актах виконаних робіт конкретизації, які саме роботи було виконано із зазначенням їх вартості, годин виконання, об`ємів виконання робіт та іншої інформації, що позбавляє можливості дійти висновку про фактичне надання послуг, суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги, а суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки жодних вимог, щодо форми викладення змісту та обсягу господарської операції та одиниці виміру господарської операції, а саме конкретизації, які саме роботи було виконано із зазначенням їх вартості та годин виконання робіт, чинне законодавство не містить. Корім того, на думку судів фактичне виконання договірних зобов`язань між позивачем та TOB «Піраміда Сіріус», ПП «Еко-Лідер», TOB «Ніка Трейдінг» підтверджено також наявними в матеріалах справи відповідними замовленнями та відомостями про облік матеріалів тари та пакування.

Проте колегія суддів з такими висновками судів попередніх інстанцій не погоджується та вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи в підтвердження реальності господарських правовідносин між TOB «Піраміда Сіріус», ПП «Еко-Лідер», TOB «Ніка Трейдінг» та позивачем, останнім булло надано відповідні договори, податкові накладні, акти виконаних робіт та відповідні платіжні документ. Всі інші первинні документи, що мітяться в матеріалах справи, зокрема довідки про використану тару та пакувальні матеріали, розрахунки маси пакувальних матеріалів, відомості про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів, матеріалів тари та пакування стосуються господарських правовідносин позивача з іншими господарюючими суб`єктами, а саме: TOB «Піраміда Сіріус», ПП «Еко-Лідер», TOB «Ніка Трейдінг» використовувалися TOB «Вторресурси-Еліт» при наданні послуг TOB «ЄВРО ВЕД СЕРВІС», TOB «БАТ ТРЕЙД ЛІГА», TOB «ПРАЙД ПНЕВМАТИК», TOB «РОКФОР МАРКЕТ»,ТОВ «ТЕК КПО Україна», TOB «УКРІМПОРТ ЛТД», TOB «ТПК СВАТ», ФОП ОСОБА_3, TOB «ВК АВТО», TOB «КОМПАНІЯ ВЕСТ», ФОП ОСОБА_4, TOB «СТАЛЬКОНСТРУКЦІЯ», ПП «МЕЛОН», TOB «IMKOHT», TOB «ПРОМЕЛЕТРО- ХАРКІВ», TOB «ВОСТОК», TOB «СІРЕЛЬ», TOB «ЛІКОН-ТРЕЙД», TOB мнпв «АРІС», TOB «ATOMCB», ФОП ОСОБА_5, TOB «ХАРКІВАГРОСНАБ», TOB «БІВЕР УКРАЇНА», TOB «АРТЕКСІНВЕС2Т», TOB «АЛЬЯНС-2003», TOB «ЗВАРЮВАЛЬНИЙ МИР», TOB «ТОРГОВИЙ ДІМ НІККО», TOB фірма «АНКОС, ЛТД», TOB «ХАРКІВВТОРСИРОВИНА», TOB «СТАБ ГРУП», ДП «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВОТЕХНЧНИЙ ЦЕНТР МЕТАЛУРГІЙНОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ «ЕНЕРГОСТАЛЬ», TOB «АЛЬВЕКС», TOB «УКРАЇНСЬКІ ВЕТЕРЕНАРНІ ТЕХНОЛОГІЇ,TOB «ЛЮКС-Х», ФОП ОСОБА_6, TOB «ТНС», TOB «ПЛАСТКІНГ», TOB «ИРБИС-АГРО», TOB «АСТАР-ХОЛДИНГ», TOB «АВАНМАРКЕТ», TOB «НВП- СХІДКА Україна», ІНСТИТУТ МОНОКРИСТАЛІВ HAH УКРАЇНИ, TOB «ЛИХОЧОВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ», КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ», TOB НТІ «TEXMET», TOB "ХАРКІВСЬКИЙ МЕТИЗНИЙ ЗАВОД», TOB «ХАРКІВСЬКИЙ М`ЯСОКОМБІНАТ» та інші. З вказаними суб`єктами господарювання позивачем були укладені договори, за якими позивач є виконавцем та надає відповідні послуги з оптимізації діяльності за рахунок передання непрофільних функцій з організації збору, заготівлі, транспортування, видалення (іншими способами), знешкодження, захоронення та утилізації відходів, і документи надані позивачем підтверджують здійснення господарських операцій саме з вказаними господарюючими суб`єктами та ніяким чином не стосуються та не підтверджують фактичне виконання договірних зобов`язань контрагентів TOB «Піраміда Сіріус», ПП «Еко-Лідер», TOB «Ніка Трейдінг» перед позивачем.

Тобто документи, на які посилається суд апеляційної інстанції, як на документи, які підтверджують реальність спірних правовідносин позивача та контрагентів TOB «Піраміда Сіріус», ПП «Еко-Лідер», TOB «Ніка Трейдінг» фактично такими не є, вказані документи неможливо пов`язати з спірними правовідносинами у цій справі, з таких документів також неможливо прослідкувати і те, що отримані послуги використовувались позивачем при наданні послуг іншим господарюючим суб`єктам, зокрема вищевказаним.

Щодо актів виконаних робіт, то колегія суддів також не погоджується з судами попередніх інстанцій відносно того, що такі в повній мірі підтверджують фактичне виконання спірних господарських правовідносин, оскільки, акти виконаних робіт, хоча і містять обов`язкові реквізити, що передбачені для первинних документів, згідно частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», проте враховуючи, що спірні правовідносини стосуються надання робіт (послуг), то відповідно первинні документи, в нашому випадку акти виконаних робіт (інших позивачем не надавалось, зокрема відповіді звіти) мають в повній мірі розкривати суть проведених робіт (наданих послуг), містити вичерпну інформацію щодо термінів, місця проведення, оскільки такі стосуються не лише збору відходів (матеріали тари та пакування), а й їх утилізації, повинна також бути зазначена і інформація щодо кількісного вимірника, натомість з актів неможливо встановити в чому саме вимірювались надані послуги, крім того, як вбачається з наданих актів кількість наданих послуг завжди є « 1», проте ціна є різною. Також, враховуючи, що послуги включали й утилізацію, то відповідно має бути вказано яким чином були утилізовані ті чи інші відходи та в якому місці.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що надані позивачем акти виконаних робіт не містять інформації, яка б повній мірі відображала суть проведених робіт (наданих послуг), а саме, які роботи були надані, їх видів та опису напрямків, за якими вони проводились (у всіх вказано збір та утилізація), конкретних об`ємів (в усіх вказано показник 1), як розраховувалась різна вартість наданих робіт при однакових об`ємах, період та місце виконання зі збору та утилізації матеріалів тари та пакування, а отже такі акти не дають змоги встановити зміст та обсяги господарських операцій.

Отже враховуючи вищевказане колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків судів про підтвердження належними первинними документами операцій з отримання робіт (послуг), оскільки з огляду на вимоги матеріального права, як Податкового кодексу України так і Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Стандартів бухгалтерського обліку, відсутність належних первинних документів виключає можливість формування позивачем даних податкового обліку за такими операціями.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

21. Колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій за конкретно встановлених обставин у справі дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства та скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, оскільки позивачем з огляду на приписи процесуального закону (ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття рішень судами попередніх інстанцій) належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів щодо неправомірного включення до витрат та податкового кредиту операцій з придбання робіт (послуг), оскільки Товариство, враховуючи специфіку спірних правовідносин, не надало належних первинних документів, які містять повну інформацію щодо проведених операцій та свідчать про беззаперечний факт реального їх вчинення, що виключає право позивача формувати дані податкового обліку за такими господарськими операціями. Внаслідок чого неправильно було застосовано і норми матеріального права.

22. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

23. Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша стаття 351 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2015 у справі № 820/20933/14 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторресурси-Еліт" в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду