Справа № 727/7690/19
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/7690/19
Провадження № 2-а/727/204/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕAB №1307295 про адміністративне правопорушення від 08 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії FAB №1307295 про адміністративне правопорушення від 08 липня 2019 року до відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, посилаючись на те, що постановою інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Чернівецькій області Мельника Віталія Олександровича від 08.07.2019 року на нього накладено адміністративне стягнення за ст.122 ч.1 КУпАП в розмірі 255 грн.

Відповідно до цієї постанови позивач, 08.07.2019 року, керуючи автомобілем «DAEWOO» з державним номерним знаком НОМЕР_1 на автодорозі «Чернівці - Глибока» рухався зі швидкістю 87 км/ год., чим перевищив дозволену швидкість на 37 км./год. Зазначена постанова винесена, як вказано в ній, за результатами фіксації порушень ПДР передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП лазерним вимірювачем.

Вважає, що зазначена постанова винесена з порушенням ст.33 КУпАП, яка визначає, що стягнення за адміністративне порушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншим законом України. При накладені стягнення враховується характер порушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Проте цього, на думку позивача, зроблено не було. Зазначає, що при винесені постанови було грубо порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, а саме: особа яка притягується до адміністративної відповідальності має право давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання. В розмові з інспектором позивач повідомив йому про те, що себе погано почуває (є інвалідом 2-ої гр.) і намагався швидше добратися додому. Також, позивач цього ж дня звернувся до лікаря в кардіологічній лікарні.

Вказує, що інспектором не було ідентифіковано, за допомогою засобів, місце вчинення правопорушення, тобто прив`язаного саме до населеного пункту. Зазначає, що зупинка його автомобіля була не в с.Тарашани, як вказано в постанові, а поза селом. Крім того, позивач стверджує, що в постанові немає також доказів які б вказували на межі дії знаків, що обмежують швидкість. Вважає, що відсутні також підстави, підтверджені належними доказами, що швидкість його автомобіля складала 87 км/год.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову №1307295 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП в розмірі 255 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність, не фіксувати судове засідання технічними засобами, вимоги позову підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи та письмовий відзив на позов ОСОБА_1 від них до суду не надходили.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії постанови серії ЕАВ №1307295 від 08.07.2019 року (а.с.5), що була винесена поліцейським УПП в Чернівецькій області Мельник В.О., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Як зазначено в постанові, 08.07.2019 року о 13:56:06 водій перевищив дозволену швидкість в населеному пункті с.Тарашани, М-19 529 км. на 37 км/год, рухався зі швидкістю 87 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, в позовній заяві позивач вказує, що він рухався за межами населеного пункту та у самій постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності також вказане місце розгляду справи про адміністративне правопорушення - с.Тарашани, М-19, 529 км., що, на думку суду, підтверджує твердження відповідача про те, що транспортний засіб під його керуванням був зупинений саме на автошляху М-19, а не у населеному пункті с.Тарашани, що також не може бути належним підтвердженням того факту, що інспектором поліції було встановлено порушення позивачем вимог правил дорожнього руху.

При цьому, відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано жодних доказів на підтвердження власної позиції. В тому числі, суду не було надано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських, на яких міг би бути відображений факт вчинення ОСОБА_1 . вказаного у постанові правопорушення. Тобто, відповідачем, як посадовою особою суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржується, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також доказів того, що інспектором Мельник В.О., як суб`єктом владних повноважень, було забезпечено дотримання прав ОСОБА_1 , а саме право давати пояснення, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги. З огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

Таким чином, суд вважає, що не доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відносно ОСОБА_1 .

За наведених обставин, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕAB №1307295 про адміністративне правопорушення від 08 липня 2019 року - задовольнити.

Постанову інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у Чернівецькій області лейтенанта поліції Мельника Віталія Олександровича, серії ЕАВ №1307295 від 08.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: