Справа № 260/1099/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2019 рокум. Ужгород№ 260/1099/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

сторони у судове засідання не - не з`явилися;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості №UA100010/2019/000241/2 від 09.07.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/00826.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем через митного брокера, подано до відповідача електронну митну декларацію та підтверджуючі документи для розмитнення транспортного засобу, із заявленою митною вартістю у розмірі 6450,00 євро. Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості №UA100010/2019/000241/2 від 09.07.2019 року та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/00826. Вказана картка відмови та рішення про коригування митної вартості прийняті у зв`язку з тим, що на думку відповідача, заявлена декларантом за основним методом митна вартість ТЗ не може бути визнана, а тому відповідач здійснив коригування митної вартості товару у сторону збільшення із застосуванням резервного методу, встановивши при цьому митну вартість в сумі 13450 євро. Позивач не погоджується з оскарженими рішеннями, оскільки наголошує на тому, що ним подано всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість, натомість митний орган не довів наявність обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної декларантом за ціною договору (контракту) митної вартості товарів, та необґрунтовано застосував резервний метод її визначення.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що за результатом опрацювання поданих позивачем до митного оформлення документів було встановлено, що декларантом не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, що підтверджується відомостями із графи 44 митної декларації. Відповідач наголошував, що оскільки автомобіль було придбано за кордоном, а тому на момент подачі до митного оформлення документів позивач повинен був подати банківські платіжні документи, однак такі документи митниці не подавалися. Окрім того до митниці не було подано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, що передбачено п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, також не були подані транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, декларація країни відправлення подана без перекладу та не містить відміток митних органів країни відправлення. Разом з тим, згідно наданого висновку щодо вартісних та якісних характеристик товару №18693/19-54 від 02.07.2019 року зазначено, що довідкова ціна зазначеного автомобіля складає 13820,67 євро. Окрім того, "Hirschfeld Automobile GmbH" виступає посередником для продажу транспортного засобу, однак жодних договорів з третіми особами до митного органу не було подано та в договорі купівлі-продажу №2019/313 не зазначений пробіг автомобіля в кілометрах. Таким чином, відповідач згідно поданого відзиву на позов наголошував, що заявлена позивачем митна вартість транспортного засобу не може бути визнана, у зв`язку з наявною розбіжністю щодо вартості, відсутністю усіх необхідних відомостей, що не дає можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Таким чином, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем 04.07.2019 року через представника ТОВ "Сервіс Експерт" (декларант) було подано до відповідача митну декларацію № UA 100010.2019.339648 на товар - легковий автомобіль марки - VW, модель - PASSAT, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3, 2016 року виготовлення, фактурна вартість - 6450,00 євро, із заявленою за першим (основним) методом митною вартістю товару (а.с. 76).

Так, у вказаній митній декларації позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (графа 42 митної декларації).

Позивачем для підтвердження митної вартості товару та обраного методу її визначення надано: рахунок - фактура (інвойс) від 13.06.2019 року №2019/313, із зазначенням вартості автомобіля - 6450,00 євро; декларацію про походження товару від 13.06.2019 року №2019/313; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA 100010/2019/339489 від 04.07.2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 10.02.2016 р.; банківський платіжний документ, що стосується товару від 13.06.2019 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №18693/19-54 від 02.07.2019 року; інші некласифіковані документи - зняття з обліку від 20.05.2019 року; копію митної декларації країни відправлення № 19DЕ70Е2 від 13.06.2019 року.

Рішенням відповідача про коригування митної вартості № UA 100010/2019/000241/2 від 09.07.2019 року проведено коригування митної вартості задекларованого позивачем товару та скориговано таку до 13450,00 євро. за резервним методом визначення митної вартості (а.с. 46).

У графі 33 вищевказаного рішення "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, що заявлена декларантом за основним методом митна вартість транспортного засобу не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи подані декларантом для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме не надано: зовнішньоекономічного договору (контракту) або документу, який його замінює, банківські платіжні документи, а також зазначено, що за митною декларацією № UA 100010/2019/339648 спрацювала система управління ризиками щодо контролю за правильністю визначення митної вартості товару. Отже, митна вартість вищезазначеного автомобілю визначена відповідачем за резервним методом в сумі 13450 євро (а.с. 46).

На підставі рішення про коригування митної вартості, відповідачем видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100010/2019/00826 (а.с. 47).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч. 7 ст. 54 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У відповідності до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені статтею 57 Митного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 808/9123/15, від 20 лютого 2018 у справі №809/1884/16.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно наявного в матеріалах справи договору купівлі/рахунку №2019/313, зазначено, що 13.06.2019 року позивачем було придбано в Німеччині на фірмі "Hirschfeld Automobile GmbH" легковий автомобіль марки - VW, модель - PASSAT, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3, 2016 року виготовлення за ціною 6 450 євро (а.с.13-14). В договорі, в розділі окремі домовленості, зазначено, що вказаний транспортний засіб пошкоджений: тріщина двигуна після ДТП, протікання мастила.

В матеріалах справи наявний платіжний документ на оплату придбаного транспортного засобу в сумі 6 450 євро (а.с. 15-16).

Для підтвердження факту пошкодження транспортного засобу та фактичної вартості авто на момент проведення митного оформлення, сертифікованим об`єктом оціночної діяльності Київського НДІ судових експертиз МЮ України - Береговим С.В. було проведено автотоварознавче дослідження (т/з) та визначення його нерозмитненої вартості з урахуванням витрат на його відновлення після ДТП.

Згідно Висновку експертного дослідження №18693/19-54 від 02.07.2019 р. визначено вартість транспортного засобу в сумі - 7 528, 63 євро (а.с. 26-31).

Як підтверджується наявними матеріалами справи, позивачем для підтвердження митної вартості товару було подано до відповідача рахунок-фактуру №2019/313 від 13.06.2019 р., платіжний документ про сплату 6 450 Євро, експортну декларацію, Висновок експертного дослідження №18693/19-54 від 02.07.2019 р. (а.с. 13-20, 25).

Факт набуття права власності позивачем на вказаний транспортний засіб підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом), який є одним із документів, які відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України підтверджує митну вартість товару.

При цьому, положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, неподання декларантом запитуваних митним органом додаткових документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 820/1780/18 .

Також, в оскарженому рішенні про коригування митної вартості відповідач, однією із причин коригування митної вартості зазначає, що за митною декларацією №UA 100010/2019/339648 спрацювала система управління ризиками щодо контролю за правильністю визначення митної вартості товару.

Однак, суд зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

При цьому Митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною договору (контракту).

Крім того, суд зазначає, що ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року № 815/469/15.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що позивач при митному оформленні надав наявні в нього та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості за ціною договору. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни товару, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного, а саме: резервного методу.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та обставин, встановлених судом, суд дійшов висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів №UA100010/2019/000241/2 від 09.07.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/00826, у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів наявність, визначених підстав для проведення коригування митної вартості автомобіля, заявленої декларантом у митній декларації та правомірність винесення ним рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Відтак, вимоги позову відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин, позов слід задовольнити.

У відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (а/ АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Київської міської митниці ДФС (бульвар Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ 124, 03124, ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA100010/2019/000241/2 від 09.07.2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100010/2019/00826.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1536,80 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) грн.

4. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 30.09.2019 року.