Справа № 440/4513/18
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р.Справа № 440/4513/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 04.03.19 року по справі № 440/4513/18

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції Центрального округу

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання бездіяльності щодо не розгляду заяви від 01.10.2018 в місячний строк як передбачено Законом України "Про звернення громадян" протиправною; визнання неправомірною бездіяльність під час розгляду заяви від 01.10.2018 щодо не пересилання в 5-денний термін за належністю відповідному органу чи посадовій особі до компетенції якого входить розгляд заяви; визнання неправомірною бездіяльність щодо не направлення на адресу позивача повідомлення про пересилання за належністю звернення; зобов`язання повторно розглянути заяву від 01.10.2018 та надати відповідь передбачену чинним законодавством, стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду в сумі 5559 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 01.10.2018 звернувся до відповідача в порядку Закону України "Про звернення громадян" із заявою щодо здійснення заходів притягнення до відповідальності державного кадастрового реєстратора Семко Я.А. , проте відповідь на заяву отримав лише 04.12.2018 року. Внаслідок незаконної бездіяльності відповідача йому завдано моральної шкоди та шкоди здоров`ю. Отже, з викладених підстав вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

04 березня 2019 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Центрального округу про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльності Державної екологічної інспекції Центрального округу щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.10.2018 у місячний строк, встановлений Законом України "Про звернення громадян".

Визнано протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції Центрального округу під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.10.2018 щодо не пересилання в 5-денний термін за належністю відповідному органу чи посадовій особі до компетенції якого входить розгляд заяви.

Визнано протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції Центрального округу щодо не направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення про пересилання за належністю звернення від 01.10.2018.

Зобов`язано Державну екологічну інспекцію Центрального округу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2018 та надати відповідь, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Стверджує, що дії відповідача у спірних правовідносинах є протиправними, тому позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди. Стверджує, що для належного відновлення своїх порушених прав він був змушений звернутися до Полтавського окружного адміністративного суду, який територіально на значній відстані віддалений від місця його проживання та в судовому порядку захищати свої порушені права та інтереси, чим йому було завдано моральних страждань як громадянину України, права і свободи якого є недооціненими з точки зору морального права та характерністю порушення їх саме державним органом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Державної екологічної інспекції Центрального округу із заявою від 01.10.2018 в порядку Закону України "Про звернення громадян" щодо здійснення заходів притягнення до відповідальності державного кадастрового реєстратора Семко Я .А. за вимагання не передбачених законом документів для внесення відомостей до Державного земельного кадастру (а.с. 52).

Відповідачем розглянуто звернення позивача від 01.10.2018 та надано відповідь листом від 06.11.2018 № Д-92/07-47/08-16 у якій зазначено, що вказане у зверненні питання не відноситься до компетенції Державної екологічної інспекції Центрального округу (а.с. 9).

Посилаючись на несвоєчасність розгляду заяви та не вирішення її по суті позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог в частині визнанння протиправною бездіяльності Державної екологічної інспекції Центрального округу щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.10.2018 у місячний строк, встановлений Законом України "Про звернення громадян", визнання протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції Центрального округу під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.10.2018 щодо не пересилання в 5-денний термін за належністю відповідному органу чи посадовій особі до компетенції якого входить розгляд заяви, визнання протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції Центрального округу щодо не направлення на адресу ОСОБА_1 повідомлення про пересилання за належністю звернення від 01.10.2018, зобов`язання Державну екологічну інспекцію Центрального округу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2018 та надати відповідь, з урахуванням висновків суду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів своєчасного розгляду звернення ОСОБА_1 , а відповідь від 06.11.2018 № Д-92/07-47/08-16 не містить інформації щодо пересилання звернення позивача від 01.10.2018 за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до компетенції якого входить розгляд заяви, відсутні докази повідомлення громадянина, який подав звернення, про таке пересилання. В цій частині позивач рішення суду першої інстанції не оскаржує.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо стягнень моральної шкоди, не зазначено в чому полягає ця шкода, чим підтверджується факт її заподіяння, яких саме моральних (душевних/психічних) страждань він зазнав від бездіяльності відповідача, не надано детальний розрахунок моральної шкоди на суму 5559 грн.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується таким з висновком суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог з огляду на наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначений в статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховним Судом від 30 січня 2018 року в справі № 804/2252/14, яка, в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом апеляційної інстанції.

За приписами п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції позивачем не надано обґрунтованих пояснень щодо стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що для відновлення своїх порушених прав він змушений був звернутися до Полтавського окружного адміністративного суду, який територіально на значній відстані віддалений від місця його проживання, у зв`язку з чим йому було завдано моральних страждань.

Колегія суддів зауважує, що на підтвердження доводів про погіршення здоров`я ОСОБА_1 , позивачем не надано жодних доказів (медичних довідок, висновків тощо).

Доказів настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, які у розумінні ст.23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди, позивачем також не надано.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не зазначено конкретних фактів, які б у системному зв`язку з протиправними діями відповідача утворювали підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Таким чином, позивачем в апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтовано підстав для стягнення моральної шкоди, не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Крім зазначеного, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вказує на те, що позивач жодним чином не обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди.

Разом з тим, саме по собі таке твердження позивача не є підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5559 грн., оскільки позивачем доводиться, а судом оцінюється наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Державної екологічної інспекції Центрального округу моральної шкоди в сумі 5559 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року по справі № 440/4513/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року