Справа № 440/2012/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 р.Справа № 440/2012/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року, суддя Супрун Є.Б., вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 05.08.19 року по справі № 440/2012/19

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес", в якому просив суд:

- стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" адміністративно-господарські санкції в розмірі 273564,10 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в розмірі 7386,30 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що в порушення вимог ст.ст. 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідач у 2018 році не виконав нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у кількості 5 робочих місць, що є підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 273564,10 грн. та пені у розмірі 7 386,30 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. В заяві від 18.09.2019 позивач просив суд розглядати справу за відсутності уповноваженого представника.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач зареєстрований як юридична особа 14.02.2000, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вчинено запис 01.03.2005 № 1 000082 (а.с. 59-58). Основним видом діяльності відповідача за КВЕД є: 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід.

21.01.2019 Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрес" подано до відповідача Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік (форма № 10-ПІ) (а.с. 6).

Згідно відомостей, зазначених у Звіті, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) підприємства у 2018 році становила 195 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) - 3 осіб. Кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (осіб) становить 8 осіб.

На думку позивача, на підприємстві не дотримано нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у зв`язку з чим відповідачем здійснено нарахування адміністративно-господарських санкцій у розмірі 273 564,10 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 7386,30 грн. (за 45 днів (з 16.04.2019 по 30.05.2019)) (а.с. 7).

Враховуючи факт наявності вищевказаних сум заборгованості, які не сплачені боржником у добровільному порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 21.03.1991 № 875-XII "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (надалі - Закон № 875-XII).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 875-XII (в редакції, чинній упродовж 2018 року), з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 18 Закону № 875-XII, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання" затверджено форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Згідно з п. 5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Враховуючи зазначене вище, обов`язок щодо працевлаштування осіб з інвалідністю покладено як на суб`єктів господарювання, так і на державу, від імені якої діють відповідні державні служби зайнятості.

Обов`язок суб`єкта господарювання полягає у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, створенні умов праці та надання інформації державній службі зайнятості, необхідної для працевлаштування такої категорії осіб. Обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 14.02.18 у справі №820/2124/16, від 28.02.18 у справі №807/612/16, від 21.08.18 у справі №804/6950/15.

Крім того, принципом юридичної відповідальності є вина в порушенні законодавчо встановленого імперативного правила поведінки.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 26.06.2018 у справі №806/1368/17.

На запит суду першої інстанції до Гребінківської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості надано звіти відповідача форми №3-ПН за 2018 рік. При цьому зазначено, що упродовж 2018 року видані направлення на працевлаштування 2 особам. Відмови роботодавця у працевлаштуванні не було (а.с. 31-44).

На підтвердження факту вжиття заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та повідомлення державній службі зайнятості про наявність вакантних місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідачем надано до суду копію наказу директора СТОВ "Прогрес" від 03.01.2018 №1-вк, яким встановлено квоту для працевлаштування інвалідів в кількості 4% від середньооблікової чисельності працівників та виділено спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів; звітність форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" від 05.01.2018, 08.02.2019, 14.03.2018, 12.04.2018, 04.05.2018, 11.06.2018, 24.07.2018, 20.08.2018, 17.09.2018, 02.10.2018, 02.11.2018, 05.12.2018 (а.с. 16-29).

Відповідачем вжито залежні від нього заходів щодо створення робочих місць та працевлаштування осіб з інвалідністю. Докази необґрунтованих відмов зі сторони відповідача у працевлаштуванні осіб з інвалідністю у матеріалах справи відсутні, позивачем до суду не надано.

Враховуючи вказане вище, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідачем доведено факт виконання вимог Закону № 875-XIІ, відтак, за відсутності в діях відповідача вини у вчиненні господарського правопорушення, відсутні підстави для стягнення з СТОВ "Прогрес" адміністративно-господарських санкцій та пені відповідно до приписів Закону № 875-XII, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 року по справі № 440/2012/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 27.09.2019 року