Справа № 120/2618/19-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 вересня 2019 р. Справа № 120/2618/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом державного підприємства "Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось державне підприємство "Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області від 08.08.2019 року № "Про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну плату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ДП "Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" своєчасно та в повному обсязі здійснило сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У травні 2019 року ГУ ДФС у Вінницькій області змінило рахунки для сплати єдиного внеску, тому позивачем сплачено належні платежі із допущенням помилки в номері рахунку, а саме зазначено рахунок № НОМЕР_1 замість рахунку № НОМЕР_2 . Разом з тим, ГУ ДФС у Вінницькій області не повідомляло про зазначені зміни платників єдиного внеску, що в свою чергу викликало допущення такої помилки.

У зв`язку з зазначеним, позивач вважає, що сплата зобов`язань по єдиному внеску на невірний рахунок не може бути підставою для застосування штрафів та пені, оскільки в подальшому кошти спрямовані за належністю.

16.09.2019 року на адресу суду представник відповідача надав клопотання, в якому просив суд замінити відповідача по справі - Головне управління ДФС у Вінницькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 25.09.2019 року суд задовольнив клопотання про заміну відповідача на його правонаступника та замінив Головне управління ДФС у Вінницькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області.

Також, 16.09.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що оскаржуване рішення є правомірним та прийняте з урахуванням приписів чинного законодавства. Зазначив, що позивачем порушено положення пункту 1 частини 2 статті 6 та частини 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачено з пропуском законодавчо визначеного строку його сплати.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд, керуючись ч.9 ст. 205 КАС України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись із наявним в матеріалах справи письмовим відзивом, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державне підприємство "Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" перебуває на обліку у ГУ ДПС у Вінницькій області та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

10.06.2019 року позивачем сформовано та подано до контролюючого органу Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за травень 2019 року, в якому самостійно визначено суму ЄСВ яка підлягає сплаті за травень 2019 року в розмірі 427325,51 грн.

Позивачем своєчасно сплачено єдиний внесок у визначені Законом строки, що в свою чергу підтверджується платіжними дорученнями:

№5132 від 06.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 300,00 грн.

№5135 від 06.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 700,00 грн.

№5138 від 06.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 700,00 грн.

№5141 від 07.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 90000,00 грн.

№5142 від 07.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 14500,00 грн.

№5143 від 07.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 10200,00 грн.

№5149 від 07.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 13000,00 грн.

№5213 від 17.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 11000,00 грн.

№5280 від 21.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 71000,00 грн.

№5301 від 22.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 104000,00 грн.

№5304 від 22.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 9500,00 грн.

№5307 від 22.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 1100,00 грн.

№5310 від 22.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 1400,00 грн.

№5377 від 30.05.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 41600,00 грн.

№5493 від 07.06.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 103000,00 грн.

№5494 від 07.06.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 14000,00 грн.

№5495 від 07.06.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 4500,00 грн.

№5500 від 07.06.2019, за яким сплачено ЄСВ в розмірі 9000,00 грн.

У травні 2019 року ГУ ДФС у Вінницькій області змінило рахунки для сплати єдиного внеску, тому позивачем сплачено належні платежі із допущенням помилки в номері рахунку, а саме зазначено рахунок № НОМЕР_1 замість рахунку № НОМЕР_2 .

09.07.2019 року на адресу позивача надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.07.2019 року №Ю-11061-17.

Виявивши перерахування коштів на помилковий казначейський рахунок, позивач звернувся до ГУ ДФС у Вінницькій області із заявою за формою, встановленою Додатком 1 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів.

Зазначена заява надійшла до ГУ ДФС у Вінницькій області 09.07.2019 року.

Згідно зазначеної заяви перераховано помилково сплачені кошти з рахунку № НОМЕР_1 відкритого ГУ ДФС у Вінницькій області/Вінницький район, код 394012165, Казначейство України (ЕАП) м. Київ, МФО 899998 на рахунок №0228 відкритого ГУ ДФС у Вінницькій області/м. Вінниця, код 394012165, Казначейство України (ЕАП) м. Київ, МФО 899998.

08 серпня 2019 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області відносно державного підприємства "Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, відповідно до якого накладено санкцію у вигляді штрафу у розмірі 78503,75 грн. за період з 21.06.2019 року до 09.07.2019 року та нараховано пеню в розмірі 7457,86.

Не погоджуючись із винесеним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина 7 статті 9 Закону №2464-VI).

У відповідності до частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 11 статті 9 Закону №2464-VI).

Бюджетним кодексом України від 8 липня 2010 року № 2456-VI визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Статтею 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Обслуговування коштів єдиного внеску на час виникнення спірних правовідносин здійснювалося згідно з Положенням про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 19.09.2013 року №493/815 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2013 року за №1667/24199) (далі - Положення), у відповідності до пункту 2.1 розділу II якого Міністерство доходів і зборів України (далі - Міндоходів) та територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об`єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції Міндоходів (далі - територіальні органи Міндоходів) відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування" (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу коштів єдиного внеску та фінансових санкцій (далі - страхові кошти).

Рахунки 3719 відкриваються Міндоходів на балансі Державної казначейської служби України (далі - Казначейство України) та територіальним органам Міндоходів - на балансі головних управлінь Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головні управління Казначейства).

Пунктом 4.7 розділу IV Положення визначено, що Довідника адміністративно-територіальних одиниць України (додаток 8) в електронному вигляді надається Казначейством України Міндоходів. У разі виникнення змін у довіднику адміністративно-територіальних одиниць України Казначейство України протягом двох тижнів надає Міндоходів оновлений файл довідника адміністративно-територіальних одиниць України.

Міндоходів надає Казначейству України інформацію про перелік органів Міндоходів (код, найменування, розташування (адреса), код за ЄДРПОУ) та в яких органах Казначейства вони будуть обслуговуватись.

У разі виникнення змін у складі та/або розташуванні територіальних органів Міндоходів протягом трьох робочих днів з дня виникнення зазначених змін Міндоходів надає відповідну інформацію Казначейству України.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2464-VI для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску. Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Розрахункове обслуговування органу доходів і зборів здійснюється відповідно до умов договорів між центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, і власниками рахунків.

За змістом пунктів 3.1-3.3 розділу III Положення страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім`я територіальних органів Міндоходів в управліннях (відділеннях) Казначейства. На кінець операційного дня у регламентований час засобами програмного забезпечення шляхом формування меморіальних документів страхові кошти, які надійшли за день (з урахуванням повернення помилково або надміру сплачених сум та/або безпідставно стягнутих сум єдиного внеску) на рахунки 3719 територіальних органів Міндоходів, перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки головних управлінь Міндоходів на підставі договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених органами Казначейства з власниками рахунків. До 10 год. 00 хв. наступного операційного дня страхові кошти з рахунків 3719 головних управлінь Міндоходів засобами програмного забезпечення шляхом формування меморіальних документів перераховуються Головними управліннями Казначейства на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я Міндоходів у Казначействі України, на підставі договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених з власниками рахунків.

Пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборі днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Крім цього пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 5 квітня 2001 року №2346-III визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Відповідно до частин десятої, одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, а з 01.01.2015 року у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Як встановлено з матеріалів справи відповідно до платіжних доручень №5132 від 06.05.2019 року, №5135 від 06.05.2019 року, №5138 від 06.05.2019 року, №5141 від 07.05.2019 року, №5142 від 07.05.2019 року, №5143 від 07.05.2019 року, №5149 від 07.05.2019 року, №5213 від 17.05.2019 року, №5280 від 21.05.2019 року, №5301 від 22.05.2019 року, №5304 від 22.05.2019 року, №5307 від 22.05.2019 року, №5310 від 22.05.2019 року, №5377 від 30.05.2019 року, №5493 від 07.06.2019 року, №5494 від 07.06.2019 року, №5495 від 07.06.2019 року, №5500 від 07.06.2019 року позивачем сплачено на рахунок №0203 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Однак, як стало пізніше відомо позивачу перерахування єдиного соціального внеску відбулось на невірний рахунок. Після самостійного виявлення помилки, позивач подав заяву 09.07.2019 року до ГУ ДФС у Вінницькій області з проханням перерахувати помилково сплачені кошти з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 , що в подальшому і було зроблено.

Відтак, надаючи правову оцінку діям позивача, суд приходить до висновку, що факт сплати позивачем сум єдиного соціального внеску на інший рахунок ГУ ДКСУ не може бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені, оскільки відповідні кошти були сплачені позивачем у повному обсязі та своєчасно, і зараховані до Державного бюджету, що не спростовано відповідачем.

Дані висновки суду кореспондуються з положеннями п. 9 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 №450 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якого помилково сплачені суми єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок органу доходів і зборів перераховуються шляхом оформлення підрозділом фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку органу доходів і зборів розрахункового документа про перерахування коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів за заявою платника не пізніше двох робочих днів з дня надходження висновку, зазначеного у пункті 7 цього Порядку.

При цьому, штрафні санкції та пеня, передбачені ч. 10 і п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464-VI, застосовуються до платника лише у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених суми єдиного внеску на невідповідний рахунок 3719.

З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку, що допущена позивачем помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки, відкриті на ім`я органу доходів та зборів в казначействі. До того ж, згодом така помилка самостійно виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо спрямування коштів за належністю.

Суд вважає, що допущення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Верховний Суд в постановах від 24 жовтня 2018 року справі № 760/6097/16-а, від 20.11.2018, справа №813/1909/16; від 31.10.2018, справа №805/1741/16-а; від 01.08.2018, справа № 813/2487/17; від 10.08.2018, справа №9 826/11681/16; від 29.08.2018, справа № 804/5320/13-а зазначив, що здійснення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з ЄСВ у строк, встановлений Законом №2464-VI, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату ЄСВ.

Відтак, до платника податку/збору не можуть бути застосовані штрафні санкції через сплату податку/збору на помилковий рахунок, якщо сплата відповідного податку/збору була здійснена у строки передбачені законодавцем.

Відповідно до положень ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Під час розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не були надані належні та допустимі докази на підтвердження правомірності своїх дій під час винесення рішення від 08.08.2019 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до державного підприємства "Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації".

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Вінницькій області від 08.08.2019 року № про застосування штрафний санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску про накладення штрафу у розмірі 78503,75 грн. за період з 21.06.2019 р. до 09.07.2019 року та нараховану пеню в розмірі 7457,86.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100) на користь державного підприємства "Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (вул. Ватутіна, 23/2, м. Вінниця, Вінницька область, ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - державне підприємство "Вінницький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (вул. Ватутіна, 23/2, м. Вінниця, Вінницька область, ).

Відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100).

Рішення у повному обсязі виготовлене 01.10.2019 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна