Справа № 140/2103/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотань

27 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2103/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, про розгляд справи за участю сторін в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, Управління) про визнання незаконною бездіяльності щодо не підготовки та не подання висновку про повернення 25 000 грн з бюджету для виконання до Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області, зобов`язання підготувати висновок про повернення 25 000 грн та подати його до виконання до Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1).

Представник відповідача 29 липня 2019 року разом із відзивом на позов подав суду клопотання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, мотивуючи його тим, що у провадженні Волинського окружного адміністративного суду є справа № 140/565/19 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (арк. спр. 19).

У відповіді на відзив від 31 липня 2019 року позивач заперечив проти заявленого клопотання з огляду на те, що підстави для звернення до суду із позов у справі № 140/ 2103/19 є відмінними від обставин, які були предметом судового розгляду справі № 140/565/19 (арк. спр. 22).

Також 29 липня 2019 року представник відповідача подав суду клопотання про розгляд даної справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 20). Клопотання мотивоване необхідністю повного і всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, розгляд заявлених клопотань за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як установлено, провадження у справі № 140/565/19 було відкрите за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання незаконною бездіяльності щодо не підготовки та не подання висновку про повернення 25 000 грн з бюджету для виконання до Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області, зобов`язання підготувати висновок про повернення 25 000 грн та подати його до виконання до Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області. При цьому підставою для відмови у поверненні помилково та/або зайво сплачених коштів стала наявність у позивача податкової заборгованості по земельному податку. Ця ж обставина, за результатом розгляду справи, стала підставою для відмову у задоволенні позову.

В адміністративній справі № 140/2103/19 ОСОБА_1 звернувся із позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання незаконною бездіяльності щодо не підготовки та не подання висновку про повернення 25 000 грн з бюджету для виконання до Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області, зобов`язання підготувати висновок про повернення 25 000 грн та подати його до виконання до Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області.

При цьому, обставиною, яка стала причиною відмови ОСОБА_1 у поверненні контролюючим органом заявленої суми помилково та/або зайво сплачених коштів (та яка є предметом судового розгляду у даній справі) є пропуск граничного трирічного строку для такого повернення.

Таким чином, судом установлено, що в адміністративних справах № 140/565/19 і № 140/2103/19 розглядається спір між тими самими сторонами, про той самий предмет, однак підстави виникнення спору є різними.

Отже, доводи відповідача про наявність у суді справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є необґрунтованими, а тому у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно відмовити.

Щодо клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Частинами п`ятою, шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, законодавець передав вирішення питання щодо виклику учасників справи для надання пояснень у справі на розсуд суду, а останній, відповідно, задовольняє таке клопотання за умови, якщо є необхідність заслухати такі пояснення.

З огляду на те, що предметом даного спору є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не підготовки та не подання висновку про повернення 25 000 грн з бюджету та зобов`язання підготувати висновок про повернення 25 000 грн, подати його до виконання до Управління Державної казначейської служби України у м.Луцьку Волинської області, а усі вчинені дії/бездіяльність учасників справи оформлено у виді письмових документів, які додані сторонами до позову і відзиву, суд уважає, що вказана справа є справою незначної складності, яка може бути розглянута без проведення судового засідання. Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких може бути встановлено наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно із частиною другою статті 159 КАС України заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи.

З аналізу наведених норм слідує, що усні пояснення представника сторони у судовому засіданні не мають ознак доказів в адміністративному судочинстві.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", рішення від 25 квітня 2002 року "Varela Assalino contre le Portugal"). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Враховуючи, що справа є справою незначної складності, суд уважає, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення розгляду справи в судовому засіданні.

Окрім того, зазначаючи про необхідність розгляду справи в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін, представник ГУ ДФС у Волинській області не зазначає, встановлення яких саме обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень у заявах по суті та вимагає проведення судового засідання.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні.

Керуючись статтями 12, 166, 240, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя В.І. Смокович