Справа № 480/1638/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р.Справа № 480/1638/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

спеціаліста Марченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові в режимі відеоконференції із Сумським окружним адміністративним судом адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 24.06.19 року по справі № 480/1638/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Сумській області Моісеєнко Віталія Володимировича, Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Сумській області Моісеєнка Віталія Володимировича, Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 24.04.2019 № 000043, яким йому визначено суму штрафу у розмірі 5083 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням його, як фізичну особу-підприємця, який свою господарську діяльність здійснює в орендованому нежитловому приміщенні, притягнуто до відповідальності за порушення Закону України "Про рекламу". На думку позивача, рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про порушення позивачем вимог Закону України "Про рекламу" є передчасним, не мотивованим та таким, що суперечить нормам Закону, оскільки відповідачами у ході прийняття рішення не встановлено, ким, коли та за яких обставинах на фасаді будівлі магазину "МАГАЗИН ПРОДУКТІВ" була розміщена зовнішня реклама у вигляді двох банерів з імітацією Державного Прапора республіки Білорусь. Зазначає, що відповідач у своєму твердженні про наявність порушення, спирається на експертний висновок № 05/03-2019 за підписом генерального директора Всеукраїнської рекламної коаліції ОСОБА_2 , однак відповідно до реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України вказані у висновку особи не значаться у зазначеному реєстрі, як експерти. Отже, з викладених підстав вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

18 червня 2019 року рішенням Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Сумській області Моісеєнко Віталія Володимировича, Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області № 000043 від 24 квітня 2019 року про накладення штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 5083 (п`ять тисяч вісімдесят три) грн. за порушення законодавства про рекламу.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у Сумській області на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення судових витрат 768,4 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Стверджує, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно. Пояснив, що наявними в матеріалах справи фотокопіями підтверджено, що на фасаді будівлі магазину "МАГАЗИН ПРОДУКТІВ" (магазин продуктів Котеджний "Плюс" смак з дитинства натуральні продукти), ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, розміщена зовнішня реклама у вигляді двох банерів з імітацією Державного Прапора республіки Білорусь, що є порушенням ч. 1 ст. 8 Закону України "Про рекламу". Також зазначив, що на розміщення вказаної зовнішньої реклами не були пред`явлені відповідні дозволи, що є порушенням ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" . Звертає увагу на те, шо під час здійснення заходу, спеціалістами зроблено фотофіксацію із куточка споживача, з якої вбачається, що саме ФОП ОСОБА_1 здійснює у магазині "МАГАЗИН ПРОДУКТІВ" (магазин продуктів Котеджний "Плюс" смак з дитинства натуральні продукти) свою підприємницьку діяльність, а продавець підтвердила, що дана зовнішня реклама у вигляді двох банерів належить позивачу. Крім того, зауважив, що позивачем сплачено штраф в сумі 1700 грн. за порушення рекламного законодавства на виконання рішення №000046 від 24.04.2019 року, у зв`язку з чим вважає, що позивач визнав порушення ним законодавства про рекламу та рішення №000043 в сумі 5083 грн. скасуванню не підлягає. Отже, посилаючись на викладені доводи вважає, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності, а рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 24.04.2019 № 000043 є правомірним та скасуванню не підлягає.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на викладені доводи, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області при здійсненні контролю за дотриманням порядку розповсюдження реклами та вимог до її змісту на території м. Суми 24.01.2019 встановлено, що на фасаді будівлі магазину "МАГАЗИН ПРОДУКТІВ" (магазин продуктів Котеджний "Плюс" смак з дитинства натуральні продукти), ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, розміщена зовнішня реклама у вигляді двох банерів з імітацією Державного Прапора республіки Білорусь та текстом наступного змісту: "БІЛОРУСЬКІ ПРОДУКТИ", що є порушенням ч. 1 ст. 8 Закону України "Про рекламу", якою забороняється використовувати або імітувати зображення Державного Герба України, Державного Прапора України, звучання Державного Гімну України, зображення державних символів інших держав та міжнародних організацій, а також офіційні назви державних органів, органів місцевого самоврядування. Також, на розміщення вказаної зовнішньої реклами не були пред`явлені дозволи, які надаються виконавчим органом міської ради, що є порушенням ч. 1 ст. 16 Закону.

За результатами контролю складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 000011 від 28.01.2019 від 28.01.2019 (а.с. 29).

Згідно рішення від 28.01.2019 № 000011 розпочато розгляд справ про порушення законодавства про рекламу (а.с. 30).

На адресу ФОП ОСОБА_1 в порядку ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу" направлено лист від 29.01.2019 № 05.1-09/747, в якому зазначено про порушення та зобов`язано ФОП ОСОБА_1 надати у строк до 25.02.2019 інформацію про вартість розповсюдженої реклами. Одночасно позивача повідомлено про призначення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на 27.02.2019 о 10:00 год. та про наслідки неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості реклами. Лист отримано позивачем 01.02.2019 року (а.с. 31-32).

Листом від 05.02.2019 ФОП ОСОБА_1 надав до ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області повідомлення, у якому зазначив, що інформацію щодо вартості розповсюдженої реклами він не надав (а.с. 33).

25.02.2019 наказом відповідача № 286-ОД від 25.02.2019 строк розгляду справи було продовжено і призначено її розгляд справи на 28.04.2019, у зв`язку з тим, що суб`єкт господарювання не погоджувався щодо виявленого порушення. Листом ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області від 26.02.2019 № 05.1-06/1538 ФОП ОСОБА_1 повідомлено про продовження терміну розгляду справи (а.с. 35-36).

25.02.2019 ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області направлено лист № 05.1-09/1410 до ВГО "Всеукраїнська рекламна коаліція" про роз`яснення щодо того, чи використовується або імітується зображення державного символу іншої країни, а саме Державного Прапора республіки Білорусь у рекламі, що знаходиться на фасаді будівлі магазину "МАГАЗИН ПРОДУКТІВ" (магазин продуктів Котеджний "Плюс" смак з дитинства натуральні продукти), ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, (а.с. 34).

Згідно експертного висновку № 05/03-2019 від 11.03.2019 встановлено, що розміщена реклама, дійсно виконано на фоні, що імітує зображення Державного Прапора республіки Білорусь (а.с. 40-41).

26.02.2019 до управління архітектури та містобудування СМР направлено запит № 05.1-06/1537 щодо законності розміщення по АДРЕСА_1 рекламного засобу з текстом: "Магазин продуктів, Білоруські продукти" (а.с. 37). Згідно наданої відповіді від 11.03.2019 № 221/08.01-18 встановлено, що дозвільні документи на розміщення цього банеру відсутні, тобто рекламний засіб встановлено власником самовільно (а.с. 38).

Листом відповідача від 12.03.2019 № 05.1-09/1909 ФОП ОСОБА_1 повідомлено про призначення розгляду справи про порушення законодавства про рекламу на 24.04.2019о 10:00 год. та про наслідки неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості реклами. Даний лист отримано відповідачем 13.03.2019 (а.с. 39).

22.04.2019 Головним управлінням складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 000046, а саме ч. 2 ст. 26 Закону України "Про рекламу", що полягає у неподанні на вимогу органу державної влади, на який згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимоги законодавства про рекламу, документів, усних або письмових пояснень, відео - та звукозаписів, а також інформації необхідної для здійснення повноважень (вартості реклами, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1 , розміщена на фасаді будівлі магазину "МАГАЗИН ПРОДУКТІВ" (магазин продуктів Котеджний "Плюс" смак з дитинства натуральні продукти) ФОП ОСОБА_1 розміщена зовнішня реклама у вигляді двох банерів з імітацією Державного Прапора республіки Білорусь та текстом наступного змісту: "БІЛОРУСЬКІ ПРОДУКТИ" (а.с. 42).

Рішенням відповідача № 000047 від 22.04.2019 розпочато провадження у справі про порушення законодавства про рекламу відносно ФОП ОСОБА_1 (а.с. 43).

24.04.2019 ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області за результатами розгляду справи прийняло наступні рішення:

- № 000046 про накладення штрафу в розмірі 1700 грн. за порушення законодавства про рекламу у відповідності до ч. 6 ст. 27 Закону України "Про рекламу";

- № 000043 про накладення штрафу в розмірі 5083 грн. за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами у відповідності до ч. 7 ст. 27 Закону України "Про рекламу" (а.с. 46-47).

Не погодившись із прийнятим рішенням відповідача від 24.04.2019 № 000043, яким позивачу визначено суму штрафу у розмірі 5083 грн., ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів того, що реклама була розміщена на приміщенні магазину, де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , а також з того, що висновок експертної комісії при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнська рекламна коаліція" від 11.03.2019 року носить рекомендаційний характер.

Колегія суддів погоджується таким з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначаються відповідно до Закону України "Про рекламу" від 03.07.1996 № 270/96-ВР (далі - Закон № 270/96-ВР).

Згідно з ч. 1ст. 2 Закону № 270/96-ВР, цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 270/96-ВР, контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень, серед іншого, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що органам у справах захисту прав споживачів не надано право здійснювати планові та позапланові заходи державного нагляду: перевірки, ревізії, огляди, обстеження та інші подібні дії.

Посадові особи Держпродспоживслужби та її територіальні органи, які розглядають справу про порушення законодавства про рекламу, мають право лише на отримання документів, усних чи письмових пояснень, відео- та звукозаписів, а також іншої інформації, яка стосується порушень законодавства про рекламу.

Питання накладення уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулюються Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 (надалі - Порядок № 693).

Відповідно до п. 2 Порядку № 693, у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог законодавства про рекламу, на рекламодавців і розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вказана норма кореспондується також з ч. 7ст. 27 Закону № 270/96.

Пунктом 8 Порядку № 693 передбачено, що накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекцій, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники.

Згідно з п. 9 Порядку № 693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Антимонопольного комітету, Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або Держспоживінспекції та її територіальних органів.

У відповідності до п.10 Порядку № 693, протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення. Протокол розглядається у місячний строк.

Пунктом 11 Порядку № 693 визначено, що за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Пунктом 12 Порядку № 693 визначено, що справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду.

До строку розгляду справи не зараховується час на отримання необхідних доказів і проведення експертизи.

Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекцій, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці.

У відповідності до п. 13 Порядку № 693, посадові особи Держспоживінспекції та її територіальних органів, які розглядають справу: перевіряють відповідність реклами вимогам законодавства до змісту та достовірності реклами, порядку її виготовлення і розповсюдження; отримують документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, що стосується порушень законодавства про рекламу; готують попередні висновки і вносять їх на розгляд Голови Держспоживінспекції, його заступників, начальників територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступників.

Держспоживінспекція та її територіальні органи повідомляють рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справи не пізніш як за три дні до дати розгляду, а у невідкладних випадках - не пізніш як за один день (п. 14 Порядку № 693).

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, Головою Держспоживінспекції, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками може бути призначена експертиза (п. 15 Порядку № 693).

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (п. 18 Порядку № 693).

Виходячи з системного аналізу положень статті 26 Закону України "Про рекламу", пунктів 9, 11, 18 Порядку № 693, у провадженні у справах про порушення законодавства про рекламу оформлюються процесуальні документи протокол про порушення законодавства про рекламу, рішення про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про рекламу, протокол засідання та рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Водночас, виявлення ознак порушення законодавства про рекламу Закон України "Про рекламу" не пов`язує з проведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю, оформлення направлень на перевірку, повідомлень про перевірку, актів перевірок законодавством про рекламу не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Закону № 270/96-ВР, зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Внутрішня реклама - реклама, що розміщується всередині будинків, споруд, у тому числі в кінотеатрах і театрах під час, до і після демонстрації кінофільмів та вистав, концертів, а також під час спортивних змагань, що проходять у закритих приміщеннях, крім місць торгівлі (у тому числі буфетів, кіосків, яток), де може розміщуватись інформація про товари, що безпосередньо в цих місцях продаються.

У свою чергу, реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону № 270/96-ВР, у рекламі забороняється, зокрема, вміщувати твердження, які є дискримінаційними за ознаками походження людини, її соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, освіти, політичних поглядів, ставлення до релігії, за мовними ознаками, родом і характером занять, місцем проживання, а також такі, що дискредитують товари інших осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України "Про рекламу", вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

У відповідності до частини сьомої статті 8 Закону України «Про рекламу» , розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

При цьому, приписи Закону України «Про рекламу» визначають, що вивіска чи табличка, які не відносяться до рекламних, мають відповідати таким умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28.02.2019 року по справі №149/2498/17, що в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом апеляційної інстанції.

Таким чином, інформація про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, а також інформація, розміщена на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу у таке приміщення, яка не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, не є рекламою у розумінні частини 7 статті 8 та частини 6 статті 9 Закону України «Про рекламу», оскільки підпадає під визначення «вивіска» чи «табличка».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року по справі №323/1767/17.

Як зазначено в протоколі про порушення законодавства про рекламу, на фасаді будівлі магазину "МАГАЗИН ПРОДУКТІВ" (магазин продуктів Котеджний "Плюс" смак з дитинства натуральні продукти), орендованого ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, розміщені два банери з імітацією Державного Прапора республіки Білорусь та текстом наступного змісту: "БІЛОРУСЬКІ ПРОДУКТИ".

Таким чином, оскільки вказана інформація розташована на фасаді будівлі де знаходиться надане у користування позивачу приміщення та не містить закликів придбавати товар або послугу, що реалізується суб`єктом, то вона не є рекламою у розумінні частини 7 статті 8 та частини 6 статті 9 Закону України «Про рекламу», оскільки підпадає під визначення «вивіска» чи «табличка».

Щодо висновку експертної комісії при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнська рекламна коаліція" від 11.03.2019, згідно з яким реклама що є об`єктом експертизи, порушує ч. 1 ст. 8 Закону України "Про рекламу", колегія суддів зауважує, що висновок експертної комісії носить лише рекомендаційний характер.

Доводи апеляційної скарги про наявність фотокопій, що підтверджують порушення позивачем Закону України "Про рекламу", колегія суддів відхиляє, з огляду на викладене вище, а також на те, що оформлений протокол про порушення законодавства про рекламу № 000011 не містить жодних вказівок про здійснення фотографування (а.с. 29)

Доводи апеляційної скарги про те, що продавець підтвердила, що два банери з імітацією Державного Прапора республіки Білорусь та текстом наступного змісту: "БІЛОРУСЬКІ ПРОДУКТИ" належить позивачу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні пояснення від продавців магазину чи інших осіб щодо розміщення двох банерів саме ФОП ОСОБА_1 , акту про відмову надати пояснення працівників магазину матеріали справи також не містять.

Твердження апелянта про те, що позивач визнав вчинене ним порушення законодавства про рекламу, оскільки сплатив штраф на виконання рішення №000046 від 24.04.2019 року колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішенням № 000046 на позивача накладено штрафу в розмірі 1700 грн. за порушення законодавства про рекламу у відповідності до ч. 6 ст. 27 Закону України "Про рекламу", а згідно рішення № 000043 на позивача накладено штрафу в розмірі 5083 грн. за порушення встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами у відповідності до ч. 7 ст. 27 Закону України "Про рекламу" . Тобто, колегія суддів зауважує, що в даному випадку позивачем оскаржується рішення № 000043, а рішення №000046 не є предметом розгляду в даній адміністративній справі.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належних доказів порушення позивачем вимог Закону України "Про рекламу" та, як наслідок, правомірності притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 5083 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 24.04.2019 № 000043, яким йому визначено суму штрафу у розмірі 5083 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності прийняття рішення про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 5083 грн..

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області від 24.04.2019 року № 000043.

Відповідно до ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

оложення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення.

Таким чином, враховуючи встановлення протиправності рішення відповідача від 24.04.2019 року № 000043, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області від 24.04.2019 № 000043, яким йому визначено суму штрафу у розмірі 5083 грн.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року по справі № 480/1638/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року