Справа № 620/701/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/701/19 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі представника позивача Ткаченко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування припису

В С Т А Н О В И В :

11 березня 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради про визнання протиправними та скасування приписів № 6 про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 13.02.2019 та № 7 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 13.02.2019.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач не згоден з висновками відповідача, що ним здійснюються виконання будівельних робіт з реконструкції будівлі (корпус4) з втручанням у зовнішні огороджувальні конструкції без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об`єкта, за класом наслідків належить до об`єктів з середніми наслідками СС2, внаслідок чого вважає спірні приписи протиправними та такими що підлягають скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 р. у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Приймаючі рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність спірних приписів.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 р., як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якій зазначено про обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 313 КАС України суд розглядає справи за відсутності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на підставі службової записки заступника начальника управління державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради Квітко Л.В. від 18.01.2019, у зв`язку з виявленням факту самочинного будівництва, відповідачем проведена позапланова перевірка щодо дотримання суб`єктом містобудування Tовариства з обмеженою відповідальністю «Творчий кластер «Ремзавод» (надалі- TOB «ТК «Ремзавод») вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил при виконанні будівельних робіт з реконструкції будівлі корпус АДРЕСА_2 , за результатами якої складено акт (а.с.14).

Згідно акту відповідачем в ході проведення встановлено, що частина корпусу АДРЕСА_2 , згідно договору позички від 01.09.2018, передана ОСОБА_1 , який виконує будівельні роботи.

Крім того, зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення у сфері містобудівної діяльності, за яке спеціальними нормами права передбачена відповідальність, а саме виконання будівельних робіт з реконструкції будівлі (корпус № 4) з втручанням у зовнішні огороджувальні конструкції без дозволу на їх виконання, вчинене щодо об`єкта, що за кодом наслідків належить до об`єктів з середніми наслідками (СС2), що є порушенням ч.1 ст.37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.27 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466, а саме: об`єкт повністю зупинив свою діяльність; в ході проведення будівельних робіт мають місце явно виражені втручання в огороджувальні конструкції будівлі; демонтовані зовнішні огороджувальні конструкції, які були розташовані, для улаштування вікон та дверей; влаштовані колони, які виходять за межі огороджувальної конструкції, влаштованих на фундаментних стовпах, які несуть додаткове навантаження на зовнішню частину будівлі та займають земельну ділянку, яка не належить суб`єкту містобудування (що тягне за собою отримання містобудівних умов та обмежень; виявлено виконання внутрішнього перепланування будівлі, а саме, знесення майже всіх перегородок з організацією загально відкритого внутрішнього простору; будівля розташована в безпосередній близькості до комплексу будівель та є частиною будівлі, які займаються роздрібною торгівлею, що супроводжується великим скупчення людей та товарно-матеріальних цінностей; приймаючи до уваги місце розташування об`єкту та напрям новостворених дверних отворів зроблено висновок, що даний об`єкт реконструюється під торгівельну діяльність, так як виробництвом, при наявному планувальному рішенні займатися немає можливості - проходить перетин шляхів виробничих процесів та торгівельної діяльності що розташована поруч.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт № 16, протокол про адміністративне правопорушення від 13.02.2019 відносно позивача та винесені приписи № 6 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також припис № 7 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, яким порушника зобов`язано оформити документи, які дають право на виконання будівельних робіт відповідно до вимог чинного законодавства або привести об`єкт будівництва до попереднього стану до 13.04.2019 (а.с.23-27).

Копії вказаних документів позивач відмовився отримати, що не є спірним.

Крім того, постановою начальника управління державного архітектурно- будівельного контролю Чернігівської міської ради № 4 у справі про адміністративне правопорушення від 22 лютого 2019 року, позивача визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Вказана постанова від 22 лютого 2019 року не є предметом оскарження у даній судовій справі.

Крім того, відповідно до Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно корпус АДРЕСА_2 загальною площею: 4338 кв.м. (будівля цеху шестерень з прибудовою, побутовий корпус з прибудовою літ. Б-1, Б1 -1, Б2-1, БЗ-1, Б4-1, Б5-1) на підставі свідоцтва про право власності належить ТОВ «ТК «Ремзавод»).

Проте, згідно договору позички майна від 01 вересня 2018 року між ТОВ «ТК «Ремзавод» (позикодавець) та ОСОБА_1 , останньому передано безоплатно у тимчасове розпорядження і користування частина нежитлового приміщення площею 1325.0кв.м., за адресою АДРЕСА_2 строком на 12 місяців (а.с.30).

Вищевказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявності у ній і додатково поданими доказами, і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (надалі - Закон № 877) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 1 Закону № 877 передбачено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства.

Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно зі ст. 3 Закону № 877 державний нагляд (контроль) здійснюється, зокрема за принципами гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю); здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю).

Статтею 7 Закону № 877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю). За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності, забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі по тексту - Закон України від 17 лютого 2011 року №3038-VI в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі по тексту - Порядок № 553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами.

Пунктом 2 Порядку № 553 встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єкта будівництва.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку № 553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, окрім іншого, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Згідно з пунктом 12 Порядку 553 у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва

Відповідно до пункту 14 цього Порядку суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний, зокрема, допускати посадових осіб інспекції до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб інспекції до проведення перевірки складається відповідний акт.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 41 Закону України від 17 лютого 2011 року №3038-VI, посадові особи інспекції державного-будівельного контролю можуть, зокрема, видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:

- усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

- зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45 затверджено Порядок розроблення проектної документації на будівництво об`єктів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3.04.2011 № 466 затверджено Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт.

Зазначеними нормами визначені поняття будівництво - нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та капітальний ремонт об`єктів будівництва, та інші поняття реконструкції, будівельні роботи.

Крім того слід зазначити, що 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» № 1817-VIIІ від 17.01.2017 року (далі - Закон № 1817-VIII), яким було внесено зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема до ст.32, в частині скасування категорій складності об`єктів та поділу їх на три класи наслідків. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1817 - VІІІ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом об`єкти будівництва: I та II категорій складності належать відповідно до об`єктів з незначними (СС1) наслідками; III (крім об`єктів, які виробляють електричну енергію з енергії вітру) та IV категорій складності належать відповідно до об`єктів з середніми (CC2) наслідками; V категорії складності належать відповідно до об`єктів із значними (СС3) наслідками.

Згідно статті 32 Закону № 3038 клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта.

Відповідно до частини 8 статті 33 Закону № 3038 під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва клас наслідків таких об`єктів визначається самостійно відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю або із залученням експертної організації чи експерта, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Отже, системний аналіз наведених нормативних положень дозволяє стверджувати, що коли суб`єкт містобудування не надав необхідні документи стосовно об`єкта будівництва, то відповідач під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва самостійно визначає клас наслідків таких об`єктів.

Таким чином, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується, що відповідачем доведено правомірність спірних приписів, як то передбачено нормами КАС України.

Матеріалами справи підтверджено, що перевірка проводилась у зв`язку з виявленням факту самочинного будівництва, у присутності позивача, в ході перевірки позивач не надав проектної документації, внаслідок чого відповідач, керуючись ч.8 ст. 33 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва, мав права самостійно визначити клас наслідків таких об`єктів. На підставі встановлених обставин, зафіксованих в акті, відповідачем був здійснений розрахунок класу наслідків об`єкта та віднесено об`єкт до класу незначних наслідків - СС2.

Внаслідок вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про правильність висновків суду першої інстанції, а саме, те що відповідно до п. 3.25 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» частина будинку, будівлі, споруди - це визначена проектною документацією на реконструкцію або капітальний ремонт частина існуючого об`єкту, введеного в експлуатацію в установленому порядку, та, що відповідно до 4.14.ДСТУ - НБВ.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» розрахунок класу наслідків здійснюється по всій будівлі в цілому, так роботи, які проводяться позивачем передбачають втручання в огороджувальні конструкції будівлі, що несе навантаження на будівлю в цілому, а також проектною документацією не передбачено, як і на якій саме частині проводились будівельні роботи (проект відсутній).

Таким чином, відповідачем доведено правомірність прийнятих приписів.

Апелянтом вказане не спростовано, суду не надано належних та допустимих доказів щодо доводів апелянта про те, що ним проводяться будівельні роботи без реконструкції будівлі.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог, оскільки відповідач доведено правомірність прийнятим ним приписів.

З огляду на вказане, колегія суддів не приймає до уваги усі доводи апелянта, оскільки вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Повний текст виготовлено 30.09.2019.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування припису - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

А.Г. Степанюк