Справа № 620/917/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/917/19 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області щодо прийняття вимоги про сплату боргу від 09.11.2018 №Ф-13347-17 в сумі 15818 грн 54 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про сплату боргу від 09.11.2018 №Ф-13347-17 в сумі 15818 грн 54 коп. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року позов задоволено частково.

Скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області від 08.11.2018 № Ф-13347-17.

У задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення від 14 червня 2019 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскільки позивач до 29.11.2018 не припинив свою підприємницьку діяльність, тому за 2017 рік та 1-3 квартали 2018 року позивач повинен був сплачувати єдиний внесок.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що при постановленні рішення судом першої інстанції було повно досліджено усі обставини справи та дано належну оцінку наявним у матеріалах справи доказам. Оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що він є інвалідом 3 групи захворювання та отримує соціальну допомогу, тому звільнений від сплати єдиного внеску відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та отримує державну соціальну допомогу по групі інвалідності.

З 15.01.2013 по 06.06.2018 перебував на лікуванні в Державному закладі «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» у зв`язку із застосуванням до нього у встановленому законом порядку примусових заходів медичного характеру, що підтверджується довідкою Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» від 06.06.2018 № 2.-Б-п-4 (а.с.9,10).

29.11.2018 ФОП ОСОБА_1 подав заяву до державного реєстратора на припинення підприємницької діяльності.

Згідно витягу з ЄДР запис про припинення державної реєстрації фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 внесено 29.11.2018 № 0006440.

У відповідності до інформації ІКП ІТС «Податковий блок», по коду платежу 71040000 (єдиний соціальний внесок) 09.02.2018 позивачу нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік в сумі 8 448,00 грн. (704,00 х 12 міс. = 8448,00) та за 1, 2, 3 квартали 2018 року по 2457,18 грн. (819,06 х 3 міс. =2457,18), всього в сумі 15 819,54 грн., яка платником, станом на 06.05.2019, залишається не сплаченою.

При цьому, 08.11.2018 ГУ ДФС у Чернігівській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-13347-17 зі сплати єдиного внеску в розмірі 15818,54 грн., з якої недоїмка складає 15818,54 грн.

04.12.2018 ОСОБА_2 від імені позивача звернулась до ГУДФС у Чернігівській області з заявою про скасування нарахованого єдиного соціального внеску за 2017-2018 в зв`язку з тим, що її син, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова засуджений та по теперішній час відбуває покарання в Державному закладі «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» та зазначила, що отримує соціальну допомогу згідно довіреності та надано копії належних документів.

06.02.2019 рішенням ГУДФС у Чернігівській області № 5940/6/99-99-11-05-02-25 скаргу ОСОБА_2 залишено без розгляду, оскільки ОСОБА_2 не надано належним чином засвідчену копію довіреності.

13.02.2019 ОСОБА_2 повторно звернулась до ГУДФС у Чернігівській області з заявою про скасування нарахованого єдиного соціального внеску за 2017-2018 (а.с.12-13).

20.03.2019 ГУДФС у Чернігівській області зазначило, що скарга не підлягає адміністративному оскарженню, оскільки оскаржувалась та була залишена без розгляду рішенням від 06.02.2019 №5940/6/99-99-11-05-02-25 (а.с.15).

Не погоджуючись з такими висновками позивач звернувся з позовом до суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464- VI.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відтак, дія цього закону поширюється на позивача, як на платника єдиного внеску - фізичну особу підприємця, як особу, що обрала спрощену систему оподаткування.

Так, для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).

Згідно з п. 2 частини першої ст. 7 Закону №2464-VI у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI).

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які застосовують спрощену систему оподаткування, сплачують єдиний соціальний внесок за періоди, в яких вони були платниками єдиного податку, незалежно від того, отримували вони дохід у цей період чи ні.

При цьому, процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (надалі по тексту - Інструкція № 449).

Згідно розділу IV Інструкції № 449 та п.п. 6, 7 статті 13 Закону №2464-VI органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Приписами п. 3 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

У той же час, пунктом сьомим Розділу першого Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України» від 07.07.2011 № 3609-VI внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI, згідно з якими статтю четверту цього Закону доповнено частиною четвертою такого змісту: «особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування» з наступними змінами.

У подальшому, частину четверту згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII з 01.01.2018 викладено в наступній редакції: «Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Відтак, частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI встановлює пільги для всіх суб`єктів, які є пенсіонерами за віком, незалежно від того, на підставі якого закону особа набула статусу пенсіонера за віком, будь-то на пільгових умовах, чи набула вона певного віку відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV. Цією нормою не визначено обмежень щодо виду пенсії, яку повинна отримувати особа, яка звільняється від сплати єдиного внеску.

Таким чином, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлені дві обов`язкові вимоги за яких особа звільняється від сплати єдиного внеску:

- особа є пенсіонером за віком або інвалідом;

- особа отримує відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 814/779/17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 814/779/17.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом нараховано позивачу недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску за 2017 рік в сумі 8 448,00 грн. та за 1, 2, 3 квартали 2018 року по 2457,18 грн, всього у розмірі 15818,54 грн., оформлену вимогою від 08.11.2018 № Ф-13347-17 (а.с. 8).

Разом з тим, приймаючи оскаржувану вимогу, відповідачем не було враховано той факт, що згідно довідки Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у вказаному закладі з 15.01.2013 по 12.12.2018 на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова.

При цьому, ОСОБА_1 до 01.06.2018 був інвалідом ІІ групи загального захворювання та отримував соціальну допомогу, що підтверджується довіреностями, посвідченими Державним закладом «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» від 26.12.2016 та від 04.07.2017 (а.с. 23-24).

З 01.06.2018 ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та отримує соціальну допомогу, що підтверджується довідкою МСЕК серії ААБ №008631 від 16.05.2018 та довідкою Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» від 06.06.2018 № 2.-Б-п-4 (а.с. 9).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, однак є інвалідом та отримує соціальну допомогу, тому не повинен сплачувати єдиний внесок, відтак податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2018 №Ф-13347-17 є протиправною та підлягає скасуванню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: