Справа № 537/3480/18
Суддя: Колотієвський О. О.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/3480/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого - судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Курбановій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону ПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області, третя особа: ДПП НП України в особі БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП - про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону ПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області, третя особа: ДПП НП України в особі БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП - про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 15 липня 2018 року інспектором роти № 1 батальйону ПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Волошиним Денисом відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 040547

Відповідно до винесеної постанови його визнано винним у здійсненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП України, за те, що він, в м. Кременчуці по вул. Занасипський шлях, б. 2 керував ТЗ в темну пору доби та мав неосвітлений ДНЗ, що не давало чітко визначити символи з відстані 20 м. та не надав посвідчення водія та документ про реєстрацію ТЗ для перевірки, чим порушив п 2.1 та 2.1 «б» та 2.9 «в» ПДР України.

ОСОБА_1 пояснював, що працівниками поліції його було зупинено через те, що начебто він рухався «підозріло», тобто без певної причини. Після його пояснень інспектору, що нема такої причини для зупинки, працівник поліції повідомив, що його номерний знак не підсвічено, на що ОСОБА_1 пояснив, що перед виїздом він перевіряв справність транспортного засобу та комплектуючих, і вказане освітлення в справному стані.

Не зважаючи на його пояснення, інспектор поліції виніс оскаржувану постанову.

На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким:

- скасувати постанову серії ВР № 040547 від 15 липня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП України відносно ОСОБА_1 , а справу - закрити за відсутністю складу правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд задовольнити його позов.

Відповідач Волошин Д.С. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовну на підставі поданих письмових пояснень на позов.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Суд, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 15 липня 2018 року інспектором роти № 1 батальйону ПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області лейтенантом поліції Волошиним Денисом Сергійовичем відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 040547

Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнано винним у здійсненні правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП України, за те, що він, в м. Кременчуці по вул. Занасипський шлях, б. 2 керував ТЗ в темну пору доби та мав неосвітлений ДНЗ, що не давало чітко визначити символи з відстані 20 м. та не надав посвідчення водія та документ про реєстрацію ТЗ для перевірки, чим порушив п 2.1 та 2.1 «б» та 2.9 «в» ПДР України.

ОСОБА_1 пояснював, що працівниками поліції його було зупинено через те, що начебто він рухався «підозріло», тобто без певної причини. Після його пояснень інспектору, що нема такої причини для зупинки, працівник поліції повідомив, що його номерний знак не підсвічено, на що ОСОБА_1 пояснив, що перед виїздом він перевіряв справність транспортного засобу та комплектуючих, і вказане освітлення в справному стані.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч 2 ст.122 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

За змістом ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції протокол не складається, а уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що відповідно до приписів ст. 283 КУпАП, в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, які були використані під час встановлення правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, не зазначивши в оскаржуваній постанові технічний засіб яким здійснено фото або відеозапис, які були використані під час встановлення правопорушення, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв всупереч приписам ст.283 КУпАП.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Так, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Інших доказів, які були покладені в основу оскаржуваної постанови, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано. Факт ненадання позивачем посвідчення водія працівникам поліції не оспорюється сторонами, що підтверджується свідком ОСОБА_3 , а були надані командиру підрозділу. В той час, оскільки факт порушення позивачем будь-яких правил дорожнього руху України в суді не встановлений, тому вимога поліцейського для пред`явлення позивачем посвідчення водія суперечила закону, оскільки ОСОБА_1 не порушував ПДР України.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення діяв не у спосіб, що встановлений чинним законодавством України, при цьому, відповідно до ст. 77 КАС України, не надав доказів правомірності свого рішення.

Таким чином, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Керуючись ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 160, 161, 241-246, 250, 251, 255, 293-295 КАС України, «Правилами дорожнього руху України», -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону ПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області, третя особа: ДПП НП України в особі БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП - про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ВР № 040547 від 15 липня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП України відносно ОСОБА_1

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за постановою серії ВР № 040547 від 15 липня 2018 року - закрити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський