Справа № 826/7676/17
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7676/17 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Костюк Л. О., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний Альянс «Центр» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України № та № від 16 травня 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний Альянс «Центр» задоволений повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2018 року скасовано, а в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний Альянс «Центр» відмовлено.

Верховний Суд своєю постановою від 16 листопада 2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року скасував, а справу направив до суду першої інстанції на новий розгляд.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2019 року адміністративний позов задоволений повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав скаргу та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, з 16 березня 2017 року по 22 березня 2017 року Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний Альянс «Центр» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ «Прайд Трейд Груп» з податку на додану вартість за період з 01 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року та податку на прибуток за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 29 березня 2017 року № 124/26-15-14-01-05/34280208, яким встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 278057,00 грн. та порушення пунктів 138.1, 138.2, 198.3, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті в бюджет на суму 155 636,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки 16 травня 2017 року прийняті податкові повідомлення - рішення № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 278 057,00 грн. та № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 194 545,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями на 38 909,00 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішенням від 16 травня 2017 року № та №, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «УВБА «Центр» мало усі законодавчо визначені підстави для відображення у складі податкового кредиту по податку на додану вартість сум по податкових накладних, отриманих від ТОВ «Прайд Трейд Груп», а також всі підстави для відображення витрат по податку на прибуток.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що в даному випадку за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Підставами для визначення позивачу зазначених податкових зобов`язань слугували висновки перевіряючих про неправомірність формування позивачем складу витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість по господарським взаємовідносинам із ТОВ Прайд Трейд Груп», відносини з яким були об`єктом перевірки, оскільки, на переконання податкового органу, угоди укладені позивачем із зазначеним контрагентом не мають мети реального настання правових наслідків обумовлених змістом правочинів.

При цьому податковий орган посилається на інформацію наявну в ЄРПН, листі Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з ОВП від 25.01.2016 № 102/7/28-10-07-01-11 (вх. 05.02.2016 № 6917/7), аналітичній системі «Податковий блок», базах даних ДФС України ІС «Податковий блок».

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг .

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено, 16 жовтня 2015 року між ТОВ «Український виробничо - будівельний Альянс «Центр» (замовник) та ТОВ «Прайд Трейд Груп» (виконавець) укладено договір надання послуг №ТО-81, за яким виконавець зобов`язується за замовленням замовника протягом визначеного в договорі строку надати за плату наступні послуги: технічне обслуговування електричного обладнання та устаткування, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги.

При цьому, згідно п. 1.2 цього договору детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим договором, міститься в актах виконаних робіт, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору за надання передбачених договором послуг замовник виплачує виконавцю згідно рахунка - фактури вартість виконаних робіт протягом 90 днів.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договору про надання послуг №ТО-81, акту надання послуг №112/141 від 17.11.2015 року, платіжних доручень від 09.12.2015 року №666, 667, від 03.12.2015 року № 653.

02 листопада 2015 року між ТОВ «Український виробничо - будівельний Альянс «Центр» (замовник) та ТОВ «Прайд Трейд Груп» (виконавець) укладено договір надання послуг №102911 за яким виконавець зобов`язується за замовленням замовника протягом визначеного в договорі строку надати за плату наступні послуги: монтаж інженерних мереж, зв`язку, сигналізації, інформаційних, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги.

Згідно п. 1.2 цього договору детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим договором, міститься у актах виконаних робіт, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору за надання передбачених договором послуг замовник виплачує виконавцю згідно рахунка - фактури вартість виконаних робіт протягом 90 днів.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договору про надання послуг №102911, акту надання послуг №112/142 від 17.11.2015 року, платіжних доручень від 09.12.2015 року №666, 667, від 03.12.2015 року № 653.

02 листопада 2015 року між ТОВ «Український виробничо - будівельний Альянс «Центр» (покупець) та ТОВ «Прайд Трейд Груп» (постачальник) укладено договір поставки №893/11, за яким постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець прийняти і оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 цього договору асортимент та ціна на товар, що постачається, визначається на підставі заявки від покупця, що прийнята постачальником та погоджена ним.

За п. 3.2 якість товару повинна бути підтверджена сертифікатами та іншими документами, які необхідні для товару даного виду, згідно чинних правил торгівлі, санітарно - епідеміологічного законодавства України.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договору поставки №893/11, видаткових накладних від 03.11.2015 року №311/38, від 05 листопада 2015 року №511/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, формування податкового кредиту у платника податку - покупця товарів/послуг має бути наявна: належним чином оформлена податкова накладна, фактична сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту судам належить з`ясувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно укладених з ТОВ «Прайд Трейд Груп» договорів, товар та послуги придбавалися у відповідності із задекларованою господарською діяльністю позивача та в подальшому були реалізовані іншим господарюючим суб`єктам: ТОВ «Еліт-Безпека», ТОВ «СКД Олтекс», ТОВ «Комлайн», ПП «Сидор», ТОВ Ланет Телеком», ТОВ «Даталайн» ТОВ «ВТФ «Контех», ТОВ «Євротранстелеком», ТОВ ВК «Мадеус», ТОВ «Інжбуд-2003», Управлінню ПФУ у Дарницькому районі м. Києва, ПП «Система комплексної безпеки «Сатурн-2000», що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Виконання господарських операцій супроводжувалось рухом активів і спричиняло зміни в майновому стані позивача.

При наданні оцінки листу Міжрегіонального Головного управління ДФС - Центрального офісу з ОВП від 25 січня 2016 року № 102/7/28-10-07-01-11 (вх. 05.02.2016 № 6917/7), щодо кримінального провадження № 0000199 від 21 липня 2015 року, колегія суддів враховує, що за правовою позицією Верховного суду викладеної у постанові від 26.06.2018 № 826/5522/14, факт порушення кримінальної справи не доводить складу податкового правопорушення за наявності факту подальшого використання придбаного товару.

Обставини, встановлені вироком суду в кримінальній справі відносно фізичної особи, не може бути покладено в основу судового рішення в адміністративному процесі без їх перевірки та підтвердження належними та допустимим доказами.

Така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Необґрунтованими є посилання відповідача на вирок Деражнянського районного суду Хмельницьокої області від 10.06.2016, позаяк такий не містить жодної інформації щодо правовідносин між позивачем та ТОВ «Прайд Трейд Груп» щодо спірних операцій.

Посилання апелянта на відсутність сертифікату якості на товар, ТТН, подорожніх листів не підтверджує фіктивність господарських операцій, оскільки вказані документи не належать до документів, на підставі яких формується бухгалтерський та податковий облік.

Крім того, відсутність у контрагента матеріальних і трудових ресурсів не виключає можливості виконання ним господарських операцій, зокрема, можливості укладення цим товариством цивільно-правових угод відповідачем не досліджувались.

Вказана позиція відображена Верховним Судом у постанові від 11 вересня 2018 року К/9901/3335/17.

Колегія суддів зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог ст. 77 КАС України не було доведено та надано доказів про наявність встановлених судами фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо неправомірної поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.

Платник податків не повинен нести негативних наслідків, у зв`язку з вчиненням своїм контрагентом порушень податкового законодавства України.

Враховуючи викладене у сукупності, апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги. Інші доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі вказаного не спростовують, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши обставини справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український виробничо-будівельний Альянс «Центр» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Л. О. Костюк

А. Г. Степанюк

Повний текст постанови виготволено 30.09.2019