Справа № 826/6167/16
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6167/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року, суддя Костенко Д.А., у справі за адміністративним Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЙОРКЕР Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ЙОРКЕР Україна»" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.01.2016 року №, №, №, №, № та від 01.02.2016 року №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДФС у м. Києві звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позвоних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами проведеної відповідачем на підставі наказу від 12.11.2015 №1277 документальної виїзної планової перевірки ТОВ "НЬЮ ЙОРКЕР УКРАЇНА" з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.12.2014, оформленої актом від 15.01.2016 №3/26-15-13-02-01-17/36047834, податковим органом виявлено порушення позивачем норм чинного законодавства, а саме:

- 1) пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 138.1.1 п. 138, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 149.1 ст. 149 ПК України, ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пп. 1.2, пп. 2.1, пп. 2.4, пп. 2.15, пп. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 в результаті чого встановлено:

- заниження податку на прибуток підприємства, що підлягає сплаті до бюджету всього на 46108 грн. за 2013р.;

- завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування за 2014р. на 658027 грн.;

- неможливість нарахування амортизації на об`єкти основних засобів, що стосується отриманих від ТОВ "ЗВР УКР" підрядних будівельно-монтажних робіт та віднесення ТОВ "НЬЮ ЙОРКЕР Україна" до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування в податковій декларації з податку на прибуток;

2) п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 ПК України, ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пп. 1.2, пп. 2.1, пп. 2.4, пп. 2.15, пп. 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, в результаті чого встановлено:

- заниження ПДВ, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на 737790 грн.;

- завищення бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ на 946719 грн.;

- завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань і сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду з ПДВ за грудень 2014р. на 15740 грн.;

3) п. 2.6 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 з послідуючими змінами та доповненнями.

За наслідками проведеної податковим органом перевірки прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 29.01.2016 №, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств у розмірі 658 027 грн.;

- від 29.01.2016 №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 57 635 грн. (у т.ч.: основний платіж - 46108 грн., штрафні санкції - 11527 грн.);

- від 29.01.2016 №, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на 922 238 грн. (у т.ч.: основний платіж - 737790 грн., штрафні санкції - 184448 грн.);

- від 29.01.2016 №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 15740 грн.;

- від 29.01.2016 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 1 183 399 грн. (у т.ч.: завищене бюджетне відшкодування - 946719 грн., штрафні санкції - 236680 грн.), а також збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на 1183399 грн. (у т.ч. основний платіж - 946719 грн., штрафні санкції - 236680 грн.);

- від 01.02.2016 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 642 025 грн.

Згідно з актом перевірки, копії якого надані сторонами і наявні у справі (т. 1 а.с. 44-157; т. 7 а.с. 106-219), відповідачем було встановлено, що позивач мав фінансово-господарські відносини з ТОВ "ЗВР УКР" щодо придбання будівельно-монтажних робіт і ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" щодо придбання послуг охорони.

Витрати на придбання цих робіт і послуг у загальній сумі 923180 грн. (у т.ч.: 626880 грн. - по ТОВ "ЗВР УКР"; 296300 грн. - по ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП") позивач врахував при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток. За висновком відповідача позивач завищив витрати на 923180 грн. (у т.ч.: 242672 грн. - за 2013р.; 680508 грн. - за 2014р.), що призвело до заниження податку на прибуток за 2013р. на 46108 грн. та завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування за 2014р. на 658027 грн.

Нарахований ПДВ у загальній сумі 1817431 грн. (у т.ч.: 1758171 грн. - по ТОВ "ЗВР УКР"; 59259,90 грн. - по ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП") позивач включив до складу податкового кредиту. За висновком відповідача позивач завищив податковий кредит на 1817431 грн., що призвело до заниження суми ПДВ до сплати в бюджет у розмірі 737790 грн., до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних звітних періодів на 946719 грн. та до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду з ПДВ за грудень 2014р. на 15740 грн.

Зміст зазначених в акті порушень ПК України полягає у тому, що позивачем відображено у податковому обліку фінансового-господарські відносини з ТОВ "ЗВР УКР" і ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП", які, за висновком відповідача, не мали реального характеру.

Окрім того, як зазначено в акті перевірки, встановлено факти не оприбуткування в касі відокремленого структурного підрозділу кошти у сумі 4000 грн., які були видані через службову видачу коштів, та не оприбуткування в книзі обліку розрахункових операцій готівкових коштів у загальній сумі 124 405 грн.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України (у редакції, чинній протягом періоду, що перевірявся) об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з пп. 138.1.1 п. 138 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 статті 138, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України визначено, що до складу витрат не включаються, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до абз. д) пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України до складу інших витрат включаються, зокрема, витрати на збут, які включають витрати, пов`язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема, витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов`язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона).

Згідно з п. 144.1 ст. 144 ПК України амортизації підлягають, зокрема, витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності, а також витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року.

Пунктом 146.19 ст. 146 ПК України визначено, що у разі якщо договір оперативної оренди (лізингу) чи концесії зобов`язує або дозволяє орендарю чи концесіонеру здійснювати ремонти та/або поліпшення об`єкта оперативної оренди (лізингу) чи концесії, частина вартості таких ремонтів та/або поліпшень у сумі, що перевищує віднесену на витрати згідно з абзацом другим пункту 146.11 та пункту 146.12 цієї статті, амортизується орендарем чи концесіонером як окремий об`єкт в порядку, встановленому для групи основних засобів, до якої відноситься об`єкт оперативної оренди (лізингу) чи концесії, що ремонтується та/або поліпшується.

Згідно з п. 145.1. ст. 145 ПК України мінімально допустимий строк корисного використання будівель становить 20 років (240 місяців).

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів і послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, що визначається відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у т.ч. компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно із п. 198.1 ст. 198 ПК України право платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, а також придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у т.ч. при їх ввезенні на митну територію України (у т.ч. у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та скла-дається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК України протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у т.ч. при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також у зв`язку із придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у т.ч. інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у т.ч. при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити, визначені у п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Законом України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність (ч. 2 ст. 3). Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій визначено первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій (ч. 1 ст. 9) та які повинні містити обов`язкові реквізити первинних документів, визначені у ч. 2 ст. 9 цього Закону.

Отже, формування валових витрат і податкового кредиту з ПДВ обумовлено придбанням платником товарів, робіт (послуг) з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності в у платника податків належно оформлених первинних документів, які підтверджують здійснення господарських операцій. При цьому вчинення платником податків певних господарських операцій і правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку встановлюється судом на підставі вивчення і дослідження первинних документів такого платника податків.

Як встановлено перевіркою, визнається і не заперечується сторонами під час розгляду справи судом, у періоді, за який проводилася перевірка, позивач відобразив у податковому обліку фінансово-господарські відносини з ТОВ "ЗВР УКР" щодо поставки (виконання) будівельно-монтажних робіт і з ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" щодо поставки (надання) послуг охорони, витрати на придбання яких позивач відніс до складу валових витрат, а сплачений ПДВ - до складу податкового кредиту.

1. На підтвердження правильності формування витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "ЗВР УКР" позивачем надано до перевірки документи, на підставі яких відповідачем встановлено наступне.

А) Позивачем укладено з ТОВ "ЗВР УКР" договір №03-07/12 підрядних будівельно-монтажних робіт від 17.09.2012, яким передбачено виконання ТОВ "ЗВР УКР" власними та залученими силами і засобами будівельно-монтажних робіт в магазині позивача, розташованому за адресою м. Кривий Ріг, площа 30-річчя Перемоги, буд. 1, магазин "New Yorker", №59010 (ТРЦ "Сонячна Галерея").

Сторонами договору складено довідки про вартість виконаних будівельних робіт і акти приймання виконаних будівельно-монтажних робіт на загальну суму 3977519,75 грн. (у т.ч. ПДВ - 662919,87 грн.), а саме: №1 від 01.11.2012 на суму 795493,39 грн. (у т.ч. ПДВ - 132582,23 грн.), №2 від 12.11.2012 на суму 795265,63 грн. (у т.ч. ПДВ - 132544,27 грн.), №3 від 26.11.2012 на суму 795482,67 грн. (у т.ч. ПДВ - 132580,44 грн.), №4 від 09.01.2013 на суму 397751,30 грн. (у т.ч. ПДВ - 66291,80 грн.), №5 від 28.01.2013 на суму 1193526,76 грн. (у т.ч. ПДВ - 198921,13 грн.).

Оплата виконаних робіт здійснена згідно з платіжними дорученнями: №2072 від 07.11.2012 на суму 795493,39 грн.; №2114 від 21.11.2012 на суму 795265,63 грн., №2204 від 12.12.2012 на суму 795482,66 грн., №2364 від 23.01.2013 на суму 397751,30 грн., №2510 від 13.02.2013 на суму 994650,76 грн.

Б) Позивачем укладено з ТОВ "ЗВР УКР" договір №01-08/13 підрядних будівельно-монтажних робіт від 01.08.2013, яким передбачено виконання ТОВ "ЗВР УКР" власними та залученими силами і засобами будівельно-монтажних робіт в магазині позивача, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, площа 30-річчя Перемоги, буд. 1, магазин "New Yorker", № 59010 (ТРЦ "Сонячна Галерея");

Сторонами договору складено довідку про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2013р. від 12.08.2013 і акт №1 від 12.08.2013 приймання виконаних будівельно-монтажних робіт на суму 59206,60 грн. (у т.ч. ПДВ - 9867,77 грн.).

Оплата виконаних робіт здійснена згідно з платіжним дорученням №3776 від 18.09.2013 на суму 59206,60 грн.

В) Позивачем укладено з ТОВ "ЗВР УКР" договір №15-02/13 підрядних будівельно-монтажних робіт від 15.02.2013, яким передбачено виконання ТОВ "ЗВР УКР" власними та залученими силами і засобами будівельно-монтажних робіт в магазині позивача, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, магазин "New Yorker", №59012 (ТРЦ "Ocean Plaza");

Сторонами договору складено довідки про вартість виконаних будівельних робіт і акти приймання виконаних будівельно-монтажних робіт на загальну суму 4739653,56 грн. (у т.ч. ПДВ - 787442,26 грн.), а саме: №1 від 11.03.2013 на суму 944729,45 грн. (у т.ч. ПДВ - 157454,91 грн.), №2 від 29.03.2013 на суму 944898,25 грн. (у т.ч. ПДВ - 157483,04 грн.), №3 від 15.04.2013 на суму 944865,30 грн. (у т.ч. ПДВ - 157477,55 грн.), №4 від 29.04.2013 на суму 708648,88 грн. (у т.ч. ПДВ - 118108,15 грн.), №5 від 22.05.2013 на суму 1181511,68 грн. (у т.ч. ПДВ - 196918,61 грн.), б/н від 17.10.2013 на суму 15000 грн. (у т.ч. ПДВ - 2500 грн.).

Оплата виконаних робіт здійснена згідно з платіжними дорученнями: №2700 від 28.03.2013 на суму 944729,45 грн., №2786 від 17.04.2013 на суму 944898,25 грн., №2887 від 08.05.2013 на суму 944 865,30 грн., №2888 від 08.05.2013 на суму 708648,88 грн., №3240 від 03.07.2013 на суму 945279,00 грн., №4101 від 30.10.2013 на суму 15000,00 грн.

Г) Позивачем укладено з ТОВ "ЗВР УКР" договір №25-06/13 підрядних будівельно-монтажних робіт від 25.06.2013, яким передбачено виконання ТОВ "ЗВР УКР" власними та залученими силами і засобами будівельно-монтажних робіт в магазині позивача, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 2, магазин "New Yorker", №59011 (ТРЦ "Ману-фактура").

Сторонами договору складено довідки про вартість виконаних будівельних робіт і акти приймання виконаних будівельно-монтажних робіт на загальну суму 1772881,81 грн. (у т.ч. ПДВ - 295480,30 грн.), а саме: №1 від 22.07.2013 на суму 531803,09 грн. (у т.ч. ПДВ - 88633,85 грн.), №2 від 19.08.2013 на суму 531849,97 грн. (у т.ч. ПДВ - 88641,66 грн.), №3 від 20.09.2013 на суму 709228,75 грн. (у т.ч. ПДВ - 118204,79 грн.).

Оплата за виконані роботи здійснена згідно з платіжними дорученнями: №3484 від 07.08.2013 на суму 531803,09 грн., №3634 від 28.08.2013 на суму 531849,97 грн., №3906 від 03.10.2013 на суму 620584,66 грн.

ТОВ "ЗВР УКР" виписано для позивача податкові накладні на загальну суму 10549261,72 грн. (у т.ч. ПДВ - 1758170,53 грн.), з урахуванням розрахунків коригування до податкових накладних, якими зменшено обсяг поставки на загальну суму 1327625,42 грн. (у т.ч. ПДВ - 221270,90 грн.). Перелік податкових накладних і розрахунків коригування наведено на с. 63 акта перевірки.

Станом на кінець періоду, за який проводилася перевірка, - 31.12.2014 по ТОВ "ЗВР УКР" у позивача обліковувалася кредиторська заборгованість у сумі 523752,78 грн., про що зазначено в акті перевірки з посиланням на надану позивачем до перевірки ОСВ по рахунку 631 по цьому контрагенту.

Перевіркою встановлено, що вищевказані будівельно-монтажні роботи придбавалися позивачем у ТОВ "ЗВР УКР" у зв`язку з відкриттям нових магазинів роздрібної торгівлі. Приміщення вказаних магазинів перебувають у користуванні позивача на підставі відповідних договорів оренди, зазначених в акті перевірки.

Після відкриття магазинів витрати на придбання будівельно-монтажних робіт у ТОВ "ЗВР УКР" позивач амортизував протягом 240 місяців і враховував у складі витрат на збут, зокрема, у період, за який проводилася перевірка, позивач відніс до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, витрати у сумі 626880 грн., у т.ч.: у 2013р. - 242672 грн., у 2014р. - 384208 грн. Також позивач включив до складу податкового кредиту з ПДВ нарахований у складі вартості робіт податок у сумі 1758170,53 грн.

Додатково позивачем було надано до перевірки копії документів, які стосувалися будівельно-монтажних робіт по оздобленню магазинів: сертифікати відповідності по товарам (кабелі силові, світильники, вимикачі, кабелі симетричні, прилади освітлювальні, лампи розжарювання, арматура запірно регулююча, фільтри механічного очищення та ін.), висновки санітарно-епідеміологічної експертизи по товарам (світильники стаціонарні, світильники, кабельна продукція та ін.), виконавча, проектна та робоча документація.

На підтвердження належної правосуб`єктності ТОВ "ЗВР УКР" позивачем було надано до перевірки копії документів щодо його створення, державної реєстрації і господарської діяльності, а саме: статуту, виписки, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідки з ЄДРПОУ, свідоцтва платника ПДВ, наказу про призначення директора, ліцензії на здійснення діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури №АД075491, виданої 21.08.2012.

Разом з цим, в акті зазначено, що надані до перевірки акти приймання виконаних будівельних робіт КБ-2В не відповідають примірній формі цього документа, затвердженій наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 №554, оскільки у них не зазначено субпідрядника, а значиться лише єдиний виконавець ТОВ "ЗВР УКР". Зазначено, що неможливо встановити кількість працівників, якими виконувалися роботи, заробітна плата, витрати праці робітників на обсяг людино-годин, витрати праці робітників, що обслуговують машини.

Також, в акті зазначено, що згідно з поданими ТОВ "ЗВР УКР" розрахунками (форма №1-ДФ) за 2013р. кількість працюючих склала 2 особи, які, за висновком відповідача, не могли фактично (фізично) здійснити вказані обсяги робіт; інформація щодо наявності основ-них і виробничих фондів відсутня, додаток АМ до податкової декларації з податку на прибуток не подавався; подана декларація за 2014р. з нульовими показниками; свідоцтво платника ПДВ анульовано 17.02.2015 по причині відсутності поставок та не надання декларацій; взаємовідносини за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 з позивачем близько 95,2% податкових зобов`язань ТОВ "ЗВР УКР"; взаємовідносини ТОВ "ЗВР УКР" з підприємства ми, які надавали послуги будівництва магазинів "New Yorker", що мають ознаки ризиковості.

Крім цього, в акті зазначено, що з додатково наданих позивачем документів, що стосуються договорів від 17.09.2012 №03-07/12 і від 01.08.2013 №01-08/13, від 15.02.2013 №15-02/13, від 25.06.2013 №25-06/13 не можливо встановити, яким чином документи, видані або отримані ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО", ТОВ "КЛІМАТ-ДНІПРО", "ЗАВОД СВЕТОВЫЕ ТЕХНОЛОГИИ" (рос.), ООО "ТЕРЕМ" (рос.), стосуються виконання цих робіт, або неможливо встановити замовника цих документів; відносно суб`єктів господарювання (ТОВ "ФАНДРЕВ", ТОВ "ЕЛЕКТРОКОМПЛЕКТ", ТОВ "ЕЛЕКТРОІМПУЛЬС"), які були контр-агентами ТОВ "ЗВР УКР", наявна негативна інформація; ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД" не було постачальником ТОВ "ЗВР УКР". Згідно з наявною в АІС "Податковий блок" і АІС "Архів електронної звітності" інформації відповідачем було встановлено, що ТОВ "ЗВР УКР" придбавав роботи з будівництва магазинів "New Yorker" у м. Суми та у м. Київ у ТОВ "ТОРГОВИЙ ДОМ "ГРАНДВЕСТ", а у м. Кривий Ріг - у ТОВ "НАНОТЕХСТРОЙ", щодо яких наявна негативна інформація, вказана у п. 4.2.2 акту перевірки.

На підтвердження правильності формування витрат і податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" позивачем надано до перевірки документи, на підставі яких відповідачем встановлено наступне.

Позивачем укладено з ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" договір від 01.05.2014 №98 про охорону виробничих (господарських) об`єктів з додатками №№1-5, яким передбачено надання ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" послуг з організації та забезпечення охорони торгівельної мережі "New Yorker" у фірмових магазинах позивача, що розташовані у м. Києві (у ТРЦ "Sky Mall" і ТРЦ "Ocean Plaza"), у м. Кривий Ріг (у ТРЦ "Сонячна Галерея"), у с. Фонтанка, Одеська обл. (у ТРЦ "Рів`єра") і в м. Суми (у ТРЦ "Мануфактура").

Сторонами договору складено акти здачі-прийняття робіт: №6 від 30.05.2014 на суму 41500 грн. (у т.ч. ПДВ - 6916,67 грн.); №10 від 30.05.2014 на суму 2100 грн. (у т.ч. ПДВ - 350 грн.); №16 від 30.06.2014 на суму 41500 грн. (у т.ч. ПДВ - 6916,67 грн.); №19 від 30.06.2014 на суму 1080 грн. (у т.ч. ПДВ - 180 грн.); №26 від 31.07.2014 на суму 41500 грн. (у т.ч. ПДВ - 6916,67 грн.); №29 від 31.07.2014 на суму 456 грн. (у т.ч. ПДВ - 760 грн.); №36 від 29.08.2014 на суму 41500 грн. (у т.ч. ПДВ - 6916,67 грн.); №39 від 31.08.2014 на суму 1780 грн. (у т.ч. ПДВ - 296,68 грн.); №44 від 30.09.2014 на суму 41500 грн. (у т.ч. ПДВ - 6916,67 грн.); №47 від 30.09.2014 на суму 2100 грн. (у т.ч. ПДВ - 350 грн.); №52 від 31.10.2014 на суму 41500 грн. (у т.ч. ПДВ - 6916,67 грн.); №56 від 31.10.2014 на суму 3780 грн. (у т.ч. ПДВ - 630 грн.); №61 від 30.11.2014 на суму 41500 грн. (у т.ч. ПДВ - 6916,67 грн.); №64 від 30.11.2014 на суму 3540 грн. (у т.ч. ПДВ - 590 грн.); №69 від 31.12.2014 на суму 41500 грн. (у т.ч. ПДВ - 6916,67 грн.); №72 від 31.12.2014 на суму 4620 грн. (у т.ч. ПДВ - 770 грн.), згідно з якими ТОВ "МАРШАЛ ГРУП" надано послуги по фізичній охороні магазинів позивача за червень-грудень 2014р. та додаткові послуги по фізичній охороні магазинів на загальну вартість 355560 грн. (у т.ч. ПДВ - 59259,90 грн.).

Оплата виконаних робіт здійснена згідно з платіжними дорученнями, копії яких наявні у справі: від 11.06.2014 на суму 41500 грн.; від 11.06.2014 на суму 2100 грн.; від 18.06.2014 на суму 41500 грн.; від 09.07.2014 на суму 1080 грн.; від 09.07.2014 на суму 41500 грн.; від 13.08.2014 на суму 4560 грн.; від 13.08.2014 на суму 41500 грн.; від 10.09.2014 на суму 1780 грн.; від 10.09.2014 на суму 41500 грн.; від 08.10.2014 на суму 2100 грн.; від 08.10.2014 на суму 41500 грн.; від 05.11.2014 на суму 3780 грн.; від 05.11.2014 на суму 41500 грн.; від 10.12.2014 на суму 3540 грн.; від 10.12.2014 на суму 41500 грн.

ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" виписано для позивача податкові накладні на загальну суму 355560 грн. (у т.ч. ПДВ - 59259,90 грн.). Перелік податкових накладних наведено на а.с. 72, 73 акта перевірки.

Станом на кінець періоду, за який проводилася перевірка, - 31.12.2014 по ТОВ "МАР-ШАЛ ГРУПП" у позивача обліковувалася кредиторська заборгованість у сумі 4620 грн., про що зазначено в акті перевірки з посиланням на надану позивачем до перевірки ОСВ по рахунку 631 по цьому контрагенту.

Витрати на придбання послуг охорони у ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" у сумі 296300 грн. позивач враховував у складі витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014р. Також позивач включив до складу податкового кредиту з ПДВ нарахований у складі вартості послуг податок у сумі 59260 грн.

Додатково позивач надав до перевірки графіки чергування за 2014 р., в яких зазначено кількість охоронників у відповідних магазинах позивача, їх прізвища та ініціали.

Також в акті зазначено, що до перевірки не надано підтверджуючих документів, що свідчать про реальність отримання послуг; інструкції охоронника по порядку несення чергування на об`єкті позивача згідно затвердженої форми до договору №98 від 01.05.2014, з якими не ознайомлені охоронники; журнал проведених інструктажів по ТБ, який передбачений п. 1.5 Інструкції охоронника по порядку несення чергування; акти обстеження приміщень, затверджені сторонами, який передбачений п. 2.2.7 договору №98 від 01.05.2014; ненадання до перевірки графіків чергувань охоронників за травень-листопад 2014р. по 5 магазинах. Згідно з поданими до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" розрахунками (форма №1-ДФ) за 2 і 3 кв. 2014 р. працюва-ло 2 особи (у т.ч. директор), за 4 кв. 2014 р. - 4 особи (у т.ч. директор). Згідно з АІС "Подат-ковий блок" та АІС "Аудит" наявна податкова інформація ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 30.12.2014 по ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП", в якій зазначено, серед іншого, що операції між ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" і ТОВ "СТИЛЬ МЕДІА" та ТОВ "ЕКО-СЕРВІС" за серпень 2014 р. не мали реального товарного характеру, роботи не виконувалися, а послуги не надавалися.

Згідно з актом відповідач, врахувавши вказані недоліки в актах приймання виконаних будівельних робіт КБ-2В та "негативну інформацію" щодо ТОВ "ЗВР УКР" і його контрагентів, "негативну інформацію" щодо ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП", а також застосувавши до правочинів між позивачем та ТОВ "ЗВР УКР" і ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" доктрини "реальності господарських операцій" (наявність активу, що становить предмет господарської операції) і "ділової мети" (розумна економічна причина, яка може бути наявна за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності) дійшов висновку, що операції купівлі-продажу позивача не спричиняють реального настання правових наслідків.

Суд першої інстанції вірно, надавши оцінку дослідженим обставинам справи та доказам, прийшов до висновку, що зазначені в акті висновки і заперечення відповідача про відсутність реальності господарських операцій і, як наслідок, порушення позивачем вимог податкового законодавства шляхом завищення витрат і податкового кредиту з ПДВ є формальними та необгрунтованими.

Доказів того, що господарські договори з ТОВ "ЗВР УКР" і ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" визнані недійсними з підстав їх фіктивності, удаваності чи порушення інтересів держави, а зміст цих договорів, копії яких містяться у справі (т. 1 а.с. 198-250; т. 2 а.с. 1-52; т. 3 а.с. 150-158), не спрямований на порушення публічного порядку відповідач в ході розгляду справи не надав.

Всі долучені до справи первинні документи, надані позивачем відповідають вимогам чинного законодавства України, містять необхідні інформацію та реквізити первинних документів, визначені у ч. 2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що дозволяє встановити зміст та обсяг господарських операцій, а також доходи і витрати сторін договору. Виписані ТОВ "ЗВР УКР" і ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" податкові накладні, копії яких наявні у справі (т. 4 а.с. 27-60), відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 ПК України, порушень чого відповідачем не встановлено.

Повноваження Жестіна Є.О. на підписання документації по договорам підряду форми КБ-2В і КБ-3 від імені ТОВ "НЬЮ ЙОРКЕР УКРАЇНА" підтверджується копією довіреності №1 від 20.08.2012 (т. 2 а.с. 93).

Належна правосуб`єктність ТОВ "ЗВР УКР" і ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" і повноваження осіб, якими складено і підписано первинні документи, підтверджується наявними у справі копіями: ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України на здійснення господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури №АД075491 від 21.08.2012, наказу ТОВ "ЗВР УКР" №1-к від 01.10.2012 "Про призначення директора", свідоцтва №200075569 платника ПДВ від 01.11.2012, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.08.2012, довідки з ЄДРПОУ №549941 від 26.07.2012, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 26.07.2012, витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.02.2016 № і від 11.04.2016 № і №, ліцензій Міністерства внутрішніх справ України на охоронну діяльність серія АЕ 284717 від 19.11.2013 і серія АЕ №292274 від 11.08.2014 (т. 2 а.с. 55-57, 60-67, 74-76; т. 4 а.с. 3-10) і відповідачем не заперечувалася.

Відсутність у актах приймання виконаних будівельних робіт КБ-2В субпідрядника та зазначення лише єдиного виконавця ТОВ "ЗВР УКР", на що послався відповідач в акті перевірки, не свідчить про недійсність цих документів, оскільки проведення вказаних робіт у магазинах позивача підтверджуються іншими доказами, а не зазначення субпідрядника не вплинуло на можливість встановлення відповідачем під час перевірки контрагентів ТОВ "ЗВР УКР", якими поставлялися ці роботі (ТОВ "ТОРГОВИЙ ДОМ "ГРАНДВЕСТ", ТОВ "НАНОТЕХСТРОЙ"). Крім цього, як вірно зазначив позивач, форми документів для будівництва, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 №554, були рекомендовані до застосування у разі виконання будівельних робіт за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій, що не стосується операцій позивача.

Окрім того, як вбачається з акту, до перевірки позивачем надано всі необхідні первинні доку-менти, які в повному обсязі підтверджували понесені позивачем витрати на придбання робіт (послуг) і правильність та повноту нарахування ПДВ. Перевіркою не встановлено відсутності первинних документів, обов`язок ведення і зберігання яких для цілей оподаткування ПДВ і податком на прибуток покладено на позивача, або розбіжностей у між задекларованими і фактично понесеними позивачем витратами на придбання робіт (послуг).

Посилання в акті на відсутність ознайомлення охоронців з інструкцією охоронника по порядку несення чергування на об`єкті позивача згідно затвердженої форми до договору №98 від 01.05.2014, а також не надання журналу проведених інструктажів по ТБ, актів обстеження приміщень, графіків чергувань охоронників за травень-листопад 2014р. по 5 магазинах позивача (ТРЦ "Скай Молл", ТРЦ "Океан Плаза", ТРЦ "Сонячна Галерея", ТРЦ "Мануфактура", ТРЦ "Рів`єра"), не є доказом відсутності господарських операцій чи документального підтвердження понесених позивачем витрат на придбання послуг охорони у ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП", оскільки вказані документи не є первинними. Щодо реальності господарських операцій, то графіки чергування за травень-грудень 2014р. були надані до суду, копії наявні у справі (т. 3 а.с. 213-250; т. 4 а.с. 1; т. 8 а.с. 7, 8).

В ході розгляду справи було встановлено, що мета придбання цих робіт (послуг) стосується відкриття магазинів позивача і їх охорони, тобто пов`язана з господарської діяльністю позивача. Введення позивачем відповідних об`єктів основних засобів (витрат на оздоблення магазинів) в експлуатацію підтверджується актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 07.02.2013 (м. Кривий Ріг, ТРЦ "Сонячна Галерея"), від 29.05.2013 (м. Київ, ТРЦ "Океан Плаза"), від 30.09.2013 (м. Суми, ТРЦ "Мануфактура"), копії яких містяться у справі (т. 2 а.с. 156-185), а також копією наказу ТОВ "НЬЮ ЙОРКЕР УКРАЇНА" від 0104.2011 №11.2 "Про призначення постійно діючої комісії для введення до експлуатації, виведення з експлуатації та ліквідації основних засобів" (т. 2 а.с. 155).

Крім того, відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22.08.2012 Серія АА №230732 (т. 2 а.с. 62, 63), протоколу №1 Загальних зборів учасників ТОВ "ЗВР УКР" від 25.07.2012 (т. 2 а.с. 58, 59), статуту ТОВ "ЗВР УКР" (т. 2 а.с. 68-72), витягу з Єдино-го державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.02.2016 № (т. 2 а.с. 74-76), інформації про компанії групи "ЗЕЛЕНЫЕ ВЕРШИНЫ" і проекти, виконані для New York (т. 2 а.с. 77-79), ООО "ЗЕЛЕНЫЕ ВЕРШИ-НЫ РОСТОВ" є засновником ТОВ "ЗВР УКР" і виконувало аналогічні роботи для ряду магазинів компаній групи "New Yorker" на території Російської Федерації. Зважаючи на вказані обставини, суд погоджується з доводами позивача про те, що залучення ТОВ "ЗВР УКР" до виконання будівельно-монтажних робіт є економічно доцільним і вигідним у контексті дотримання єдиних корпоративних стандартів магазинів "New Yorker" і зниження ризиків.

Заперечуючи реальність здійснення господарських операцій з ТОВ "ЗВР УКР", відповідач посилається на відсутність у ТОВ "ЗВР УКР" необхідних трудових ресурсів для виконання робіт, подання декларації з 2014р. з нульовими показниками, анулювання свідоцтва платника ПДВ 17.02.2015. Однак дані обставини не є достатніми підставами для такого висновку, зважаючи на те, що згідно з умовами договорів передбачено можливість виконання зобов`язань залученими силами і засобами, а перевіркою було встановлено і позивачем не заперечувалося, що до робіт з будівництва магазинів "New Yorker" залучалися інші суб`єкти господарювання.

Зокрема, перевіркою встановлено та зазначено в акті, що роботи у магазинах у м. Суми та у м. Києві придбавалися ТОВ "ЗВР УКР" у ТОВ "ТОРГОВИЙ ДОМ "ГРАНДВЕСТ", а у м. Кривому Розі - у ТОВ "НАНОТЕХСТРОЙ", що дає підстави для висновку про залучення цих суб`єктів господарювання до виконання робіт.

Додатково надані позивачем до перевірки документи підтверджують залучення до виконання робіт ТОВ "ФАНДРЕВ" ("Архітектурно-планувальні рішення"; "Проектна документація, Розділ "Електрообладнання і електроосвітлення"; "Розділ ВК"; "Виконавча схема" щодо магазину у м. Києві; "Архітектурно-планувальні рішення"; "Проектна документація, Розділ: "Електрообладнання і електроосвітлення"; "Проектна документація, Розділ: Водопровід. Каналізація" щодо магазину у м. Суми, копії яких наявні у справі (т. 2, а.с. 181-247; т. 3, а.с. 14-42, 65-75, 84-102)), ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД" (сертифікати відповідності по товарам; "Робочий проект. Опалення, вентиляція і кондиціонування" щодо магазину у м. Суми; "Виконавча документація. Опалення, вентиляція і кондиціонування" щодо магазину у м. Києві, копії яких наявні у справі (т. 3, а.с. 43-64, 76-82)), ТОВ "ЕЛЕКТРОКОМПЛЕКТ" (сертифікати відповідності та висновки санітарно-епідеміологічної експертизи на товари), ТОВ "ЕЛЕКТРОІМПУЛЬС" (сертифікати відповідності на товари), ТОВ "КЛІМАТ-ДНІПРО" ("Робочий проект. Опалення, вентиляція і кондиціонування" щодо магазину у м. Києві, копія якого наявна у справі (т. 2, а.с. 248-250; т. 3, а.с. 1-13).

Окрім того, перевіркою підтверджено, що ТОВ "ФАНДРЕВ", ТОВ "ЕЛЕКТРОКОМПЛЕКТ", ТОВ "ЕЛЕКТРОІМПУЛЬС" були постачальниками ТОВ "ЗВР УКР".

Щодо взаємовідносин ТОВ "ЗВР УКР" з ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД" колегія суддів зазначає наступне.

На сторінці 33 акту перевірки вказано, що за період з 01.10.2012 по 31.12.2014 ТОВ "ЗВР УКР" придбавав у ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД" Роботи по вентиляції і кондиціонуванню, зовнішній блок кондиціонера, кондиціонер, а на с. 36 зазначено, що протягом 2012-2014рр. ТОВ "ЗВР УКР" не придбавалися у ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД" послуги з розробки проектів опалення, вентиляції та кондиціонування.

Водночас позивач надав до суду копії договору між ТОВ "ЗВР УКР" і ТОВ "ПРОЕКТ-СЕРВІСБУД" №63/1 на виконання проектних робіт від 20.07.2013, акту №ПС-0000131 здачі-прийняття робіт від 02.08.2013, податкової накладної ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД" від 02.08.2013 №7 і виписки ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД" по рахунку від 02.08.2013 (т. 8 а.с. 33-38), які підтверджують виконання останнім "Робочого проекту" опалення, вентиляції і кондиціонування по об`єкту: магазин "New Yorker", ТЦ "Мануфактура", м Суми, його прийняття і оплату його ТОВ "ЗВР УКР".

Позивачем надано до суду копії договору між ТОВ "ЗВР УКР" і ТОВ "ПРОЕКТ-СЕРВІСБУД" субпідряду №1709/1 від 17.09.2012 і додатків №№1-3 до нього (Кошторис №01 від 17.09.2012, Графік фінансування, Графік виконання робіт), податкових накладних ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД" від 15.10.2012 №14, від 23.10.2012 №20, від 08.11.2011 №10, від 27.11.2012 №28, від 28.12.2012 №31, виписок ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД" по рахунку від 15.10.2013, від 23.10.2013, від 27.11.2012, від 28.01.2013, від 11.02.2013, від 14.02.2013, від 05.02.2015 (т. 8 а.с. 39-56), які підтверджують виконання останнім робіт по вентиляції і кондиціонуванню в магазині "New Yorker", за адресою: м. Кривий Ріг, пл. 30-річчя Перемоги, 1, та їх оплату ТОВ "ЗВР УКР".

Крім цього, позивачем надано до суду копії актів огляду прихованих робі, акт випробування систем внутрішньої каналізації і водостоків, акт гідростатичного чи манометричного випробування на герметичність по об`єкту: магазин "New Yorker" (ТРЦ "Океан Плаза", м. Київ), в яких зазначено використання проектної документації ТОВ "ФАНДРЕВ", ТОВ "ПРО-ЕКТСЕРВІСБУД", а також містяться підписи і печатка представника субпідрядника ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД", у випадку, коли роботи проводилися останнім (т. 3, а.с. 105-126).

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги доводи відповідача щодо неможливості встановлення зв`язку проектної документації, яка розроблялася ТОВ "КЛІМАТ-ДНІПРО" , оскільки як вбачається з наявної у справі копії "Робочий проект. Опалення, вентиляція і кондиціонування" (т. 2, а.с. 248-250; т. 3, а.с. 1-13), у ньому чітко вказано об`єкт, для якого ТОВ "КЛІМАТ-ДНІПРО" виконано цей проект, - магазин "New Yorker" (ТРЦ "Okean Plaza", м. Київ). Наявність і використання цього проекту при здійснені робіт у магазині у ТРЦ "Okean Plaza", як і виконаної ТОВ "ФАНДРЕВ", ТОВ "ПРОЕКТСЕРВІСБУД", підтверджується складеним 30.05.2013 між позивачем і ТОВ "ЗВР УКР" реєстром №1 виконавчої документації, копія якого наявна у справі (т. 3, а.с. 103, 104).

Інші посилання відповідача на те, що під час перевірки не було встановлено взаємовідносин між ТОВ "ЗВР УКР" і ТОВ "КЛІМАТ-ДНІПРО" та ТОВ "КАТЕХ-ЕЛЕКТРО", ТОВ "ІСК ТРАНСЕКСПО", ООО "ЗАВОД СВЕТОВЫЕ ТЕХНОЛОГИИ", ООО "ТЕРЕМ", які зазначені у наданих позивачем до перевірки сертифікатах відповідності і висновках санітарно-епідеміологічної експертизи, а також посилання відповідача у п. 4.2.2 акту на наявність у базах даних "негативної" податкової інформації щодо ТОВ "ТОРГОВИЙ ДОМ "ГРАНД-ВЕСТ", ТОВ "НАНОТЕХСТРОЙ", ТОВ "ФАНДРЕВ", ТОВ "ЕЛЕКТРОКОМПЛЕКТ", ТОВ "ЕЛЕКТРОІМПУЛЬС", ТОВ "ПРО-ЕКТСЕРВІСБУД" чи їх контрагентів та наявність у Єдиному державному реєстрі судових рішень позовів щодо скасування нарахованих податковим органом податкових зобов`язань по взаємовідносинам підприємств з контрагентом поста-чальником товарів, робіт (послуг) ТОВ "ФАНДРЕВ" (с. 36 акту), суд не бере до уваги, оскільки такі посилання не спростовують фактичність виконання ТОВ "ЗВР УКР" робіт і не є підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства.

Наведені в акті перевірки роботи, проведені орендодавцями згідно з розділовими відомостями робіт орендаря й орендодавця, та підрядні будівельно-монтажні роботи згідно з укладе-ними з ТОВ "ЗВР УКР" договорами є відмінними за своїм змістом і обсягом.

Окрім того, позивачем надано до суду копію листа ПрАТ "УКРПАНГРУП" від 09.03.2017 №16/17 (т. 8, а.с. 57, 58), в якому ПрАТ "УКРПАНГРУП" (орендодавець) підтверджує виконання ряду ремонтно-оздоблювальних робіт у приміщенні магазину (ТРЦ "Сонячна галерея") відповідно до розділової відомості робіт, а також повідомляє, що при виконанні будівельно-монтажних робіт у період з вересня 2012р. по січень 2013р. неодноразово зверталося ТОВ "ЗВР УКР" у зв`язку із забезпеченням допуску робітників до виконання робіт у приміщенні, а також переміщення будівельних і оздоблювальних матеріалів по території ТРЦ "Сонячна Галерея" і вивезення будівельного сміття.

Посилання відповідача на розрахунки ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" (форма №1-ДФ) за 2 і 3 кв. 2014р., згідно з яким працювало 2 особи (у т.ч. директор), за 4 кв. 2014р., згідно з яким працювало 4 особи (у т.ч. директор), суд вважає недостатнім доказом відсутності фактичного надання послуг охорони, з огляду на інші надані позивачем і досліджені судом докази.

На підтвердження реальної господарської операції судом першої інстанції в судовому засіданні дослідижено відеозаписи з камер відеоспостереження, встановлених у магазинах позивача в м. Суми (ТРЦ "Мануфактура") і в м. Києві (ТРЦ "Океан Плаза") (компакт-диск "ARITA 8-16X DVD-R №DR5F60-50003"), які підтверджують чергування охоронців у магазинах позивача. Заперечень щодо поданих позивачем до суду відеозаписів у представника відповідача не було.

Позивач надав до суду копію адресованого позивачу листа ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" від 09.02.2017 №5 і додатками (т. 8 а.с. 26-28). У вказаному листі директор ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" Баранов С.І . підтверджує фактичне і в повному обсязі надання позивачу послуг охорони у період з 01.05.2014 по 31.12.2016 на підставі договору №98 від 01.05.2014. У доданій копії листа ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" вих. №11 від 02.08.2016, адресованого СУ ФР ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві, підтверджується співпраця з позивачем з 01.05.2014, а також вказується перелік документів, які надаються на вимогу від 21.07.2016 №5255/10/26-56-23.

Також позивачем надано вироки Дніпровського районного суду м. Києва від 27.06.2014 №755/14578/14-к, від 12.09.2014 №755/22925/14-к, від 24.09.2014 №755/24605/14-к, від 17.12.2014 №755/32000/14-к, Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2015 №752/1287/15-к, Зарічного районного суду м. Суми від 13.01.2015 №591 (т. 4 а.с. 12-25; т. 8 а.с. 2-6), якими визнано винними осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України (крадіжка), у магазинах "New Yorker" (ТРЦ "Скаймол", ТРЦ "Океан Плаза" у м. Києві, ТРУ "Мануфактура" у м. Суми). У цих вироках зазначається, що підсудні особи були затримані працівниками охорони магазину.

Із пояснень позивача вбачається, що на час розгляду справи ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" надає послуги з охорони, на підтвердження чого надав звіт про укладені договори UA-2017-01-25-001167-b та копію договору №101 від 25.01.2017, укладеного з Інститутом садівництва НААН (т. 8 а.с. 29-32).

Крім того, судом встановлено, що ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" отримано від Міністерства внутрішніх справ України ліцензію на охоронну діяльність серія АЕ 284717 від 19.11.2013 із необмеженим строком дії, яка була переоформлена на ліцензію серії АЕ 292274 від 11.08.2014 у зв`язку із зміною місцезнаходження.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про охоронну діяльність" до заяви про видачу ліцензії на охоронну діяльність додаються документи, що підтверджують відповідність встановленим умовам залучення та відсутність обмежень щодо працівників, задіяних у здійсненні охоронних заходів.

Згідно з п. 3.2 Ліцензійних умов провадження охоронної діяльності, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справи України від 15.04.2013 №365, чинний на час видачі ліцензії ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП", до штату суб`єкта охоронної діяльності, його філії, іншого відокремленого підрозділу має (мають) входити фахівець(ці) з організації заходів охорони.

Таким чином, видаючи ліцензію, Міністерство внутрішніх справ України підтвердило відповідність ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" ліцензійним умовам і наявність відповідного персоналу для здійснення охоронної діяльності.

Щодо посилання відповідача на наявну в АІС "Податковий блок" та АІС "Аудит" податкову інформацію ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 30.12.2014, в якій зазначено, серед іншого, що операції між ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" і ТОВ "СТИЛЬ МЕДІА" та ТОВ "ЕКО-СЕРВІС" за серпень 2014р. не мали реального товарного характеру, роботи не виконувалися, а послуги не надавалися, то суд вірно не взяв їх до уваги. Відповідачем в ході перевірки не встановлено та під час розгляду справи судом не підтверджено, яким чином діяльність ТОВ "СТИЛЬ МЕДІА" і ТОВ "ЕКО-СЕРВІС" у серпні 2014р. стосується операцій між позивачем і ТОВ "МАРШАЛ ГРУПП" у травні-грудні 2014р.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до вірного висновку щодо протиправності податкових повідомлень-рішень від 29.01.2016 №, №, №, №, № та їх скасування.

Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від 01.02.2016 №, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (далі - Положення №637) встановлено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з п. 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (РРО) оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій (КОРО) на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Згідно з абз. 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (далі - Указ №436/95) за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Із акту перевірки вбачається, що податковим органом встановлено факти не оприбуткування готівки у касі відокремлених структурних підрозділів, а саме:

- 27.10.2013 з РРО фіскальний № видано через службову видачу кошти у сумі 2000,00 грн., які в касі відокремленого структурного підрозділу за адресою: м. Кривий Ріг, пл. 30-річчя Перемоги, 1, не оприбутковані;

- 07.05.2014 з РРО фіскальний № видано через службову видачу кошти у сумі 2000,00 грн., які в касі відокремленого структурного підрозділу за адресою: м. Київ, вул. Горького, 176, не оприбутковані.

Згідно з наявною у справі копією фіскального звітного чека (Z-звіт) №269 від 27.10.2013 ФН № (т. 4, а.с. 83) у ньому зазначено службове внесення 2000,00 грн. і службова видача 2000,00 грн., інших операцій з продажу чи повернення товарів не проводилося. Позивачем вчинені відповідні записи на с. 114 КОРО за 27.10.2013: службове внесення у сумі 2000,00 грн. і службова видача у сумі 2000,00 грн. на підставі Z-звіту №269 та службове внесення у сумі 2000,00 грн. і службова видача у сумі 39412,00 грн. на підставі Z-звіту №270 (т. 4, а.с. 87, 88). При цьому, як визнає позивач, у касовій книзі не відображено службове внесення у сумі 2000,00 грн. і службову видачу у сумі 2000,00 грн. згідно із Z-звітом №269.

Згідно з наявною у справі копією Z-звіту №344 від 07.05.2014 ФН № (т. 4, а.с. 81) у ньому зазначено службове внесення 2000,00 грн. і службова видача 2000,00 грн., інших операцій з продажу чи повернення товарів не проводилося. Згідно з наявною у справі копією Z-звіту №345 від 07.05.2014 ФН № (т. 4, а.с. 81) у ньому зазначено службове внесення 2000,00 грн. і службова видача 12171,00 грн. Позивачем вчинені відповідні записи на с. 152 КОРО за 07.05.2014 (т. 4, а.с. 82, 85). На с. 43 касової книги, копія якої наявна у справі (т. 4 а.с. 84), зроблено записи за 07.05.2014 про видачу касі № 2000,00 грн. і надходження від каси № 12171,00 грн. При цьому, як визнає позивач, у касовій книзі не відображено службове внесення у сумі 2000,00 грн. і службову видачу у сумі 2000,00 грн. згідно із Z-звітом №344.

Враховуючи, що позивачем проводяться готівкові розрахунки із застосуванням РРО, то згідно з п. 2.6 Положення №637 оприбуткування готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Як вбачається з досліджених судом доказів, позивачем обліковано у КОРО службову видачу коштів у сумі 2000,00 грн. на підставі фіскальних звітних чеків №269 від 27.10.2013 та №344 від 07.05.2014, що спростовує висновок відповідача про порушення позивачем п. 2.6 Положення №637. Крім цього, відсутність у касовій книзі записів про отримання від відокремлених підрозділів ФН № і ФН № коштів у загальній сумі 4000,00 грн. за 27.10.2013 і 07.05.2014, не є достатньою підставою для висновку про не оприбуткування готівки у загальній сумі 4000,00 грн. і порушення п. 2.6 цього Положення, оскільки у той же день ці ж кошти були повторно внесені до цих же кас відокремлених підрозділів через службове внесення, заперечень з приводу чого у відповідача не було.

Отже, доводи податкового органу про порушення позивачем п. 2.6 Положення №637 і не оприбуткування ним готівки у загальній сумі 4000,00 грн. у касі підприємства є необгрунтованими.

Як зазначено в акті (с. 110), перевіркою встановлено факти не оприбуткування готівки, а саме:

- не здійснено облік готівкових коштів у сумі 62840,00 грн. у КОРО №р/3 на підставі фіскального звітного чека №724 від 13.04.2013;

- не здійснено облік готівкових коштів у сумі 18937,00 грн. у КОРО №р/1 на підставі фіскального звітного чека №11 від 07.06.2013;

- не здійснено облік готівкових коштів у сумі 22383,00 грн. у КОРО №р/3 на підставі фіскального звітного чека №804 від 01.07.2013;

- не здійснено облік готівкових коштів у сумі 20245,00 грн. у КОРО №р/3 на підставі фіскального звітного чека №847 від 14.08.2013.

Згідно з нульовим чеком №0001 від 12.04.2013 ФН №265006467 день по касі розпочався 12.04.2013 о 09:11:45, а закінчився 13.04.2013 о 02:04:44 згідно із Z-звітом №724, сума продаж склала 79368,00 грн. (у т.ч. готівка - 62840,00 грн.). Вказані звіти вклеєні у КОРО та вчинено у КОРО запис за 12.04.2013 про суму розрахунків у розмірі 79368,00 грн. на підставі Z-звіту №724 і службову видачу у сумі 64094,00 грн., копії відповідних сторінок КОРО і чеків наявні у справі (т. 4, а.с. 67, 74). На с. 9 касової книги, копія якої наявна у справі (т. 4, а.с. 79), вчинено запис за 12.04.2013 про надходження від каси ФН № готівкових коштів у сумі 64094,00 грн.

Як вбачається, позивачем вклеєно у КОРО Z-звіт №724 від 13.04.2013, на підставі якого внесено відповідні записи у КОРО про суми готівки та суми розрахунків (з урахуванням готівкових коштів у сумі 62840,00 грн.) за 12.04.2013, а також обліковано надходження готівки до каси підприємства у касовій книзі за 12.04.2013, тобто вчинено всі необхідні для оприбуткування готівки дії, що спростовує запис в акті про не оприбуткування готівки у КОРО та висновок відповідача про порушення позивачем п. 2.6 Положення №637.

Та обставина, що Z-звіт №724 надруковано 13.04.2013 не спростовує надходження готівки впродовж 12.04.2013 і факт її передачі до каси підприємства 12.04.2013, тому не може свідчити про не оприбуткування готівки. При цьому суд зауважує, що 13.04.2013 о 02:05:52 розпочалася наступна зміна цієї каси, що підтверджено нульовим звітом №0001 від 13.04.2013, яка закінчилася 13.04.2013 о 22:10:42 згідно із Z-звітом №725, на підставі якого позивачем внесено запис до КОРО за 13.04.2013.

Згідно з нульовим чеком №0001 від 06.06.2013 ФН № день по касі розпочався 06.06.2013 о 09:17:39, а закінчився 07.06.2013 о 00:02:31 згідно із Z-звітом №11, сума продаж склала 24754,00 грн. (у т.ч. готівка - 18937,00 грн.). Вказані звіти вклеєні у КОРО та вчинено у КОРО запис за 06.06.2013 про суму розрахунків у розмірі 24754,00 грн. на підставі Z-звіту №11 і службову видачу у сумі 20799,00 грн., копія відповідних сторінок КОРО і чеків наявні у справі (т. 4, а.с. 62, 63). На с. 10 касової книги, копія якої наявна у справі (т. 4, а.с. 65), вчинено запис за 06.06.2013 про надходження від каси ФН № готівкових коштів у сумі 20799,00 грн.

Як вбачається, позивачем вклеєно у КОРО Z-звіт №11 від 07.06.2013, на підставі якого внесено відповідні записи у КОРО про суми готівки та суми розрахунків (з урахуванням готівкових коштів у сумі 18937,00 грн.) за 06.06.2013, а також обліковано надходження готівки до каси підприємства у касовій книзі за 06.06.2013, тобто вчинено всі необхідні для оприбуткування готівки дії, що спростовує запис в акті про не оприбуткування готівки у КОРО та висновок відповідача про порушення позивачем п. 2.6 Положення №637.

Та обставина, що Z-звіт №11 надруковано 07.06.2013 не спростовує надходження готівки впродовж 06.06.2013 і факт її передачі до каси підприємства 06.06.2013, тому не може свідчити про не оприбуткування готівки. При цьому суд зауважує, що 07.06.2013 о 09:36:01 розпочалася наступна зміна цієї каси, що підтверджено нульовим звітом №0001 від 07.06.2013, яка закінчилася 07.06.2013 о 22:27:31 згідно із Z-звітом №12, на підставі якого позивачем внесено запис до КОРО за 07.06.2013.

Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем п. 2.6 Положення №637 і не оприбуткування ним у КОРО готівки у загальній сумі 81777,00 грн. є необґрунтованими.

Щодо не оприбуткування позивачем у КОРО готівки в сумі 22383,00 грн. і в сумі 20245,00 грн. на підставі Z-звітів №804 від 01.07.2013 ФН № і №847 від 14.08.2013 ФН №, копії яких вклеєні до КОРО і наявні у справі (т. 4, а.с. 70, 76), то необхідних записів до КОРО за 01.07.2013 і за 14.08.2013 позивачем не внесено, що підтверджується наявними у справі копіями відповідних сторінок КОРО (т. 4, а.с. 71, 72, 77, 78). Це вказує на порушення позивачем вимог п. 2.6 Положення №637.

Посилання позивача на записи у касовій книзі за 01.07.2013 і 14.08.2013, копії якої наявні у справі (т. 4 а.с. 68, 73), згідно з якими готівка в сумі 23431,00 грн. та 22245,00 грн. була передана до каси підприємства, облікована у касовій книзі і в той же день інкасована АТ "Райффайзен Банк Аваль", а також на виписку по рахунку за 15.08.2013, копія якої наявна у справі (т. 4, а.с. 91), згідно з якою сума готівки за 14.08.2013 у розмірі 71850,00 грн., що відповідає записам у касовій книзі була зарахована на розрахунковий рахунок позивача у банку, є недостатніми доказами виконання позивачем вимог п. 2.6 Положення №637 та не спростовують відсутність необхідних записів у КОРО.

Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем п. 2.6 Положення №637 і не оприбуткування ним у КОРО готівки у загальній сумі 45676,00 грн. суд вважає вірними.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого само-врядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків (ч. 1). Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами (ч. 2).

Як визначено у ст. 241 ГК України, адміністративно-господарський штраф - це грошо-ва сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі пору-шення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності (ч. 1). Перелік пору-шень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення (ч. 2).

З 01.01.2011 набрав чинності ПК України, яким (як у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, так на час вирішення справи судом) встановлено таке.

Згідно із ст. 111 ПК України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова (пп. 111.1.1); адміністративна (111.1.2); кримінальна (111.1.3).

Згідно з п. 111.2 ст. 111 ПК України фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Пунктом 113.3 ст. 113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (абз. 1).

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється (абз. 2).

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України встановлено право контролюючих органів застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи;

Наведені приписи ГК України і ПК України дають підстави для висновку про те, що контролюючий орган вправі застосувати до платника податків штрафні (фінансові) санкції за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, які передбачені ПК України та іншими законами України.

Указ №436/95 не є законом, тому застосування відповідачем до позивача штрафних (фінансових) санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 01.02.2016 № за порушення п. 2.6 Положення №637 суд вважає незаконним, що є підставою для визнання протиправним і скасування вказаного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 01.02.2016 № є протиправним і підлягає скасуванню.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправними та скасування ППР.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2017 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 01 жовтня 2019 року.