Справа № 1.380.2019.002607
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №1.380.2019.002607

30 вересня 2019 року

зал судових засідань № 10

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

представника позивача Іванейко Я.Я. ,

представника відповідача Сороки А.В.,

представника третьої особи Гудими В.О., Сороки А.В.,

розглянув у судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Міністерства оборони України про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) звернулося до суду з позовом до Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління» (місцезнаходження: 79059, м.Львів, вул.Творча, 11), в якому просить суд надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу відповідача за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

12.06.2019 протокольною ухвалою, суд, керуючись ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України, залучив третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Міністерство оборони України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача існує борг перед бюджетом з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податку на доходи з фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, податку на прибуток підприємств, що перебувають у державній власності, адміністративних штрафів та інших санкцій, податку на землю у сумі 1186173,66грн., що утворився у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань, самостійно задекларованих відповідачем та визначених податковим органом. Незважаючи на вжиті податковим органом заходи, відповідач податковий борг не сплатив, а тому позивач просить надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Позивач просить задовольнити позов у повному обсязі та розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідач заяву про визнання позову або заперечення на позовну заяву до суду не подав.

Міністерство оборони України проти позову заперечує повністю з мотивів, викладених в письмовому відзиві на адміністративний позов, а також у додаткових поясненнях до адміністративного позову, просить суд у задоволенні позову відмовити. Свої заперечення обґрунтовує тим, що описане майно, яке перебуває в податковій заставі і на яке позивач просить надати дозвіл на погашення усієї суми податкового боргу, є власністю Міністерства оборони України. Наказом Міністерства оборони України від 05.07.2005 №373 «Про створення державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління» та затвердження Статуту» створено ДП «Львівське будівельно-монтажне управління». Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, підтверджується, що засновником Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління» є Міністерство оборони України.

Відповідно до Статуту ДП «Львівське будівельно-монтажне управління» зареєстрованого в Реєстрі суб`єктів підприємницької діяльності 17.08.2005, ДП «Львівське будівельно-монтажне управління» створене на основі державної власності, діє як державне унітарне підприємство та входить до сфери управління Міністерства оборони України. Відповідно до пункту 4.3 Статуту джерелами формування майна ДП «Львівське будівельно-монтажне управління» є майно, передане йому Органом управління майном, в даному випадку Міністерством оборони України. На думку представника третьої особи, дії позивача прямо порушують законні права Міністерства оборони України, оскільки, фактично позбавляють його можливості на законних підставах здійснювати управління відповідним майном та порушують публічний порядок у сфері управління об`єктами державної власності, що також порушує інтереси Міністерства оборони України, на яке покладено обов`язки щодо забезпечення використання відповідно до законодавства переданого йому в управління державного майна.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача та представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях.

Суд встановив таке.

Державне підприємство «Львівське будівельно-монтажне управління» (ідентифікаційний код 08420865) зареєстроване як суб`єкт господарювання 17.08.2005, що підтверджується відповідним записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Львівській області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 05.09.2012 у справі №2а-6329/12/1370 задоволено позов ДПІ в Залізничному районі м. Львова до ДП «Львівське будівельно-монтажне управління» та вирішено стягнути до бюджету кошти в сумі 75491,91 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 у справі №2а-10159/12/1370 задоволено позов ДПІ у Личаківському районі м. Львова до ДП «Львівське будівельно-монтажне управління» та вирішено стягнути до бюджету кошти в сумі 17311,66 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2014 у справі №813/5391/14 задоволено позов ДПІ у Личаківському районі м. Львова до ДП «Львівське будівельно-монтажне управління» та вирішено стягнути до бюджету кошти в сумі 8276,49 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26.01.2015 у справі №813/41/15 задоволено позов ДПІ у Шевченківському районі м. Львова до ДП «Львівське будівельно-монтажне управління» та вирішено стягнути у банках кошти в сумі 1 106 094,15 грн.

Станом на 02.05.2019 сукупний податковий борг відповідача становить 1186173,66грн., що підтверджується довідкою ГУ ДФС у Львівській області від 06.05.2019 №23710/52.17-16.

Примусове виконання цих судових рішень здійснювалося банківськими установами на підставі скерованих позивачем інкасових доручень № 81 від 15.01.2019, №82 від 15.01.2019, №213 від 30.06.2015, №227 від 27.08.2015, №228 від 27.08.2015, №229 від 27.08.2015, №338 від 15.11.2013, №337 від 15.11.2013, №308 від 06.11.2013, №214 від 30.06.2015, №227 від 27.08.2015, №135 від 07.04.2015, №212 від 30.06.2015. Ці інкасові доручення були повернуті податковому органу без виконання у зв`язку з виконанням іншого виконавчого документа та відсутністю інших коштів на рахунку платника податків.

Податковий керуючий на підставі рішення начальника Головного управління ДФС у Львівській області від 12.04.2018 №23592/10/13-1-17-05-10 про опис майна у податкову заставу склала акт № 23392/10/52.17-15 опису майна.

Згідно з цим актом податковий керуючий провела опис такого майна відповідача: військового містечка №48 об`єкт житлової нерухомості заг. площею 797 кв. по вул. Творчій, 11 м. Львів; нерухоме майно військового містечка №58 по вул. Авіаційній, 7 м. Львів, а саме: механічна майстерня, В-1 заг. площею 3280,9 кв.м; склад, Г-2 заг. площею 611,1 кв.м; гараж, Д-1 заг. площею 395,8 кв.м; сховище,6 Ж-1 заг. площею 175,2 кв.м; сховище, з 3-1 заг. площею 224,3 кв.м; будівля КТП,М-1 заг. площею 41,7 кв. м;сховище,4 Л-1 заг. площею 301,8 кв.м; сховище для скла П-1 заг. площею 101,1 кв.м; компресорна, 2, Р-1 заг. площею 22,6 кв. м; вбиральня, С-1 заг. площею 2,8 кв. м ; навіс для ПММ, Т-1 заг. площею 35,8 кв. м; компресорна, У-1 заг. площею 27,7 кв. м; ТП, Ф-1 заг. площею 11,2 кв. м; пожежний пост, Х-1 заг. площею 3,0 кв м, мийка для . машин, Ц-1 заг. площею 6,2 кв. м; будинок ПТО заг. площею 541,5 кв.м.; сховище, 3,3-1 загальною площею 123,10 кв.м, належить на праві власності державі в особі Міністерства оборони України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, юридичної особи з суд встановив, що 23.04.2018 вказане майно було зареєстроване на праві власності за ДП «Львівське будівельно-монтажне управління», форма власності - державна (а.с.86-90).

Така інформація була чинною станом на день звернення позивача до суду.

Водночас, під час розгляду справи суд встановив, що відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2019 зазначене вище майно знаходиться у державній власності, а його власником є Міністерство оборони України (а.с.153-155).

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з п. 89.2 ст. 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст. 89 ПК України).

Згідно з п. 95.1, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Враховуючи викладене, у разі наявності у платника податків непогашеної суми податкового боргу податковий орган має право здійснити продаж майна такого платника, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п.87.2 ст. 87 ПК України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» від 29.11.2001 року № 2864-ІІІ (подалі - Закон № 2864-ІІІ), встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2864-ІІІ, для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв`язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов`язань боржника з перерахування фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Конституційний Суд України у п. 3.3 рішення від 10.06.2003 у справі № 1-11/2003 за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) роз`яснив, що за змістом ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж об`єктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації (ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

З урахуванням тієї обставини, що Законом № 2864-ІІІ встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25%, до яких належить Державне підприємство «Львівське будівельно-монтажне управління», у статутному фонді якого частка держави становила 100%, станом на день звернення до суду з цим позовом, майно підприємства є державною власністю, а також, що, як було встановлено, станом на день прийняття рішення судом, власником майна, зазначеного в Акті опису від 02.05.2019, зареєстровано Міністерство оборони України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДФС у Львівській області.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в судових рішеннях у справах №К/800/15636/13, №К/800/35249/13, №806/2779/15, №806/4013/15, №818/1604/16.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Львівській області до Державного підприємства «Львівське будівельно-монтажне управління», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Міністерства оборони України про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.10.2019.

Суддя Лунь З.І.