Справа № 159/4594/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 рокум. КовельСправа № 159/4594/19

Провадження № 2-а/159/146/19

01 лютого 2017 року м. Ковель Волинської обл..

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження (усного) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.08.19 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом. Просить скасувати як незаконну постанову серії ЕАВ № 1400690 від 06.08.19 р., якою його притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувана постанова) до штрафу в сумі 510 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що із оскаржуваної постанови, винесеної інспектором роти 4 батальону 1 ПП у м. Борисполі УПП у Київській області ДПП Вічканем В.О. його притягнуто до вказаної вище відповідальності. Із оскаржуваної постанови вбачається, що він о 17 год. 06 хв. 06.08.19 р. керував автомобілем марки «Вольво», д/н НОМЕР_1 (далі автомобіль), на а/д 76 км М 03, та перевозив великогабаритний вантаж без відповідного дозволу з увімкненими маячками оранжевого кольору, чим порушив постанову КМ України № 30, ч. 4. Дії відповідача, що полягають у винесенні оскаржуваної постанови, вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неналежного доказу вчинення ним вказаного вище адмінправопорушення; всупереч вимогам ст. ст. 251, 252 КУпАП, без жодних доказів вчинення ним цього правопорушення. Він, дійсно, 06.08.19 р. здійснював рух цим автомобілем по а/д М - 03; перевозив негабаритний вантаж, але ширина його становила 2, 77 м, а висота 4, 27 м. Покликаючись п. 22.5 ПДР України, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затверджених постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30 (далі постанова № 30) , ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», зазначає, що габарити вантажу, що перевозився ним, перевищували обмеження менше, ніж на 7 %; рух він здійснював за наявності погодження Держагенства автодоріг України № 20 19/6 222 від 02.08.19 р., Уніфікованої митної квитанції МД 1 серії 2050IН № 0428091 від 02.08.19 р., що підтверджує сплату за проїзд великогабаритного т/з. Однак це при винесенні оскаржуваної постанови до уваги не взято, у оскаржуваній постанові не зазначено ні його пояснень, ні покликання на докази його винуватості. Вважає, що його винуватість у вчиненні правопорушення не доведена. Покликаючись на ст. ст. 33, 252, 251 КУпАП, вбачає порушення його прав неправомірними діями відповідача. Просить позов задовольнити.

Ухвала суду від 19.08.19 р. про відкриття провадження у справі та призначення розгляду у спрощеному позовному (усному) провадженні, копія позовної заяви з доданими до неї документами отримана відповідачем 27.08.19 р..

09.09.19 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, що не містив підтвердження надіслання копії такого з доданими до нього документами (іншими доказами), позивачеві, та обгрунтований тим, що відповідач позов не визнає, так як твердження позивача викладені у позовній заяві він вважає хибними; позовні вимоги - безпідставними. За оскаржуваною постановою позивач перевозив 2 шт. тракторів як великогабаритний вантаж з увімкненими проблисковими маячками оранжевого кольору без відповідного дозволу. Покликаючись на судову практику, Конституцію України, ст. 8, ч. 1 ст. 9, ст. 132 - 1 КУпАП, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 1.1, 1.9, 32.1, 22.5 ПДР України, п. 21 постанови КМ України, п. 4 Правил, п. 4 постанови № 30, зазначає, що позивач не заперечує перевезення великогабаритного вантажу. Згідно із замірами, вказаними позивачем у заяві по суті, з врахуванням проведених ним розрахунків, допустимою шириною вантажу з похибкою є 2 м, 65 см, а допустимою висотою 4 м., 08 см. Позивач же зазначає величини, що більші від розрахованих ним. Покликаючись на п. 5 ст. 213, ст. 214 КУпАП, зазначає, що у поясненнях, доданих до постанови, позивач вказує, що він пред`явив поліції погодження держагенства автодоріг України, квитанцію МД - 1, але відповідного Дозволу на встановлення та використання проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних т/з позивач не пред`явив. Тому поліцейським було прийняте рішення про винесення оскаржуваної постанови. Покликаючись на ст. 217, п. п. 2, 5 ст. 213, ст. ст. 222, 249, 276, 268, 258, 252, ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», зазначає, що при розгляді справи про адмінправопорушення поліцейський діяв відповідно до чинного законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити.

У судове засідання 26.09.19 р. позивач, представник відповідача не з`явились, хоча сторони були належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються КМ України.
Ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Стаття 132 1 КУпАП у її редакції, чинній за станом на час виникнення спірних правовідносин 06.08.19 р. - , дійсно, передбачала адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 132 - 1 КУпАП є банкетною та потребує розкриття змісту правопорушення з посиланням на інший нормативно правовий акт , зокрема, у даному випадку, на правила проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Згідно з п. 2 Правил т/з чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових т/з» Правил, рух великовагових та великогабаритних т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі, зокрема, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених т/з.

Відповідно до змісту п. 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.01 р. № 1 306 (далі - ПДР України), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Постановою КМ України від 27.06.07 р. № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», затверджено Порядок здійснення габаритно - вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно - вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок).
Тієї обставини, що позивач як водій перевозив великогабаритний вантаж у місці та у час, вказані у оскаржуваній постанові, сторони не оспорюють та визнають цю обставину обопільно.
Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, така була винесена поліцейським 08.08.19 р. поліцейським батальону Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Вічканем В.О. на 76 км а/д М 03 у Баришівському районі Київської області було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. Поліцейським було встановлено, що позивач о 17 год. 06 хв. 06.08.19 р. керував автомобілем марки «Вольво», д/н НОМЕР_1 , та перевозив 2 трактори без відповідного дозволу з увімкненими проблисковими маяками оранжевого кольору, не маючи на це дозволу, чим порушив постанову КМ України № 30, ч. 4; правила ПДР проїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Оскаржувана постанова містить додатки: пояснення (дописано від руки) без обговорення. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис.

Відповідно до п. 2 розд. III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132 - 1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зміст постанови, суд враховує, що за вимогами ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адмінправопорушення повинна містити, серед іншого, опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім цього, повинна містити відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Однак оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, так як відсутній, фактично, опис обставин, установлених під час розгляду справи. А з врахуванням того, що позивачем зазначено як установлене під час розгляду справи, то оскаржувана постанова не містить того нормативного акта (п. ПДР України тощо), що порушено, на думку поліцейського, позивачем та відповідальність за що передбачена ст. 132 1 КУпАП.

Зазначення: «КМУ № 30, ч. 4 Порушення ПДР проїзду великогабаритних автомобільними дорогами, вулицями, або залізничними переїздами» не містить логічного навантаження, що відповідало б поняттю «зазначення нормативного акта (певної постанови КМ України, чи певного пункту ПДР України). Таке зазначення нормативного акта, що порушений є лише уривками речень нормативної бази законодавства, що не можуть бути розцінені як чітке зазначення про те, який саме закон (пункт ПДР України тощо) позивачем порушено та який саме закон передбачає відповідальність за те діяння, що інкриміновано позивачеві.

Зокрема, постанов КМ України під № 30 є багато, а п. 4 постанови № 30 врегульовує таким чином рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами: він здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів; видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг; дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів; допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

На порушення ж позивачем п. 22.5 ПДР України у оскаржуваній постанові поліцейський не спирається.

Суд також враховує, що оскаржувана постанова не містить відомостей про будь - який технічний засіб, яким здійснювався б фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався) вчинення правопорушення чи ходу розгляду справи тощо.

Відповідно ж до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У оскаржуваній постанові зазначено (дописано від руки без будь - якого обговорення цього), що до неї додається пояснення. При цьому суд враховує, що у оскаржуваній постанові не зазначено, чиї саме пояснення додаються до неї.

Якщо поліцейський, зазначаючи про такий додаток до оскаржуваної постанови як пояснення позивача про заперечення проти змісту вже винесеної постанови, прагнув таким чином довести правильність свого рішення та винуватість позивача, то суд вважає за доцільне зазначити, що додатками до оскаржуваної постанови як прийнятого рішення можуть бути ті докази, що здобуті до винесення оскаржуваної постанови, які були взяті поліцейським до уваги та проаналізовані до прийняття рішення, а не навпаки.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, поліцейським, який діяв від імені відповідача - юридичної особи, було винесено щодо позивача оскаржувану постанову з порушенням вимог ст. 283 КУпАП.

Суд не приймає до уваги доводи відзиву на позовну заяву з огляду на те, що поданий до суду відзив на позовну заяву не містить даних про надіслання його копії та доданих до нього додатків позивачеві; крім того, наданий відповідачем до відзиву диск із відеоматеріалами, не є таким, що сформований з врахуваннями відміток у оскаржуваній постанові про будь - який технічний засіб, яким було б здійснено поліцейським фото або відеозапис, та що такий здійснювався взагалі.

Відповідно до копії листа № 20 19/6 222 від 06.08.19 р. Держагенства Автодоріг України ТОВ «Негабарит Сервіс», узгоджено проїзд на певних умовах автомобіля під керуванням позивача на період з 02 по 12 серпня 2019 р. для перевезення (транзиту) тракторів.

Як слідує з копії уніфікованої митної квитанції МД 1 серії 2050IН № 0428091 від 02.08.19 р., позивачем як уповноваженою особою вказаного вище ТОВ сплачено відповідну плату (єдиний збір) за проїзд вказаного вище т/з.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором (поліцейським) дотримано не було, так як не було встановлено, чи підлягає позивач адмінвідповідальності за наведене у оскаржуваній постанові.
У судовому засіданні знайшли своє ствердження доводи позивача у тій їх частині, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Будь яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, відповідачем суду не надано.

Жодних фактичних даних, на основі яких поліцейським встановлено наявність адміністративного правопорушення, винуватість позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачем суду не надано.
За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За наведених вище мотивів визнати оскаржувану постанову законною суд підстав не має.

Тому суд вбачає підстави для скасування оскаржуваної постанови, закриття провадження у справі про адмінправопорушення щодо позивача.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому підлягають стягненню із Управління ПП у Харківській області Департаменту патрульної поліції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, 283, 132 - 1 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити

Скасувати постанову серії ЕАВ № 1400690 від 06.08.19 р., винесену поліцейським батальону Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Вічканем В.О. про притягнення до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 510 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132 - 1 КУпАП закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на доход держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 40 коп..

Постанова суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції Київської області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 041028, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 19.

Представник відповідача: Супрун Ірина Володимирівна, паспорт серії НОМЕР_3 , адреса місця служби - 041028, м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 19.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду виготовлено 30.09.19 р..