Справа № 826/12515/16
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бєлової Л.В. та Епель О.В.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

позивача: - ОСОБА_3.,

представників третіх осіб: - ОСОБА_14 ,

- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, треті особи: ОСОБА_4 , Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, Рада адвокатів України, Рада адвокатів міста Києва, Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, третя особа - ОСОБА_4 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 16.06.2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

06 вересня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 32559, Недержавною некомерційною професійною організацією «Національна асоціація адвокатів України» подано письмові пояснення на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , відповідно до змісту яких наголошує, що рішенням Ради адвокатів України № 153 «Про затвердження Висновку спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування м. Києва» від 11.06.2016 року, встановлено, що в м. Києві відсутній орган кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів м. Києва, як регіонального органу адвокатського самоврядування, створеного відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку з чим, рішення від 16.05.2016 року, прийнятого суб`єктом, який не наділений повноваженнями здійснювати дисциплінарні провадження стосовно адвокатів, як це передбачено вимогами ст.. 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є протиправним, а позовні та апеляційні вимоги ОСОБА_3 обґрунтованими.

16 вересня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 33778, Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури подано відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до змісту якою третя особа також наголошує, що рішенням Ради адвокатів України № 153 «Про затвердження Висновку спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування м. Києва» від 11.06.2016 року, встановлено, що в м. Києві відсутній орган кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів м. Києва, як регіонального органу адвокатського самоврядування, створеного відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку з чим просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3 в повному обсязі.

18.09.2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 34057, Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією м. Києва подано відзив на апеляційну скаргу, зі змісту якою вбачається, відповідачем наголошено, що відсутність відомостей про органи управління і установчий документ ВКДКА не нівелює легітимності статусу ВКДКА як юридичної особи публічного права та її повноваження на здійснення передбачених законом функцій та прийняття рішень, віднесених до її компетенції, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги як необґрунтованої.

01 жовтня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 35641, ОСОБА_3 подано до суд клопотання про приєднання доказів разом з постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, ухваленої у справі № 760/32804/18 у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури м. Києва в межах даних правовідносин, доведено правомірність своїх дій, а саме - винесення рішення Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 16.06.2016 року, що, в свою чергу, не спростовано ОСОБА_3 з посиланням на належні і допустимі докази, які б засвідчували протилежне.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, дисциплінарна палата КДКА м. Києва у складі: голови дисциплінарної палати ОСОБА_15., секретаря палати ОСОБА_16., членів палати: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 прийняла рішення від 16.06.2016 року, яким за вчинення дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 3 частини другої статті 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» застосувала до адвоката ОСОБА_3. (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 5509 від 19.06.2014 р.) дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк три місяці, а саме з 16.06.2016 р. по 16.09.2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 р. (далі - Закон № 5076-VI).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначає пункт 4 частини другої статті 21 Закону № 5076-VI, адвокату забороняється: відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 5076-VI, адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 34 Закону № 5076-VI визначено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктами 3, 5 частини другої статті 34 Закону № 5076-VI, дисциплінарним проступком адвоката є, зокрема, порушення правил адвокатської етики; невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків.

У відповідності до частини першої статті 35 Закону № 5076-VI, за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Частини перша та друга статті 40 Закону № 5076-VI визначають, що дисциплінарна справа стосовно адвоката розглядається дисциплінарною палатою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури протягом тридцяти днів з дня її порушення. Розгляд дисциплінарної справи здійснюється на засадах змагальності. Під час розгляду справи дисциплінарна палата заслуховує повідомлення члена дисциплінарної палати, який проводив перевірку, про результати перевірки, пояснення адвоката, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, особи, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, та пояснення інших заінтересованих осіб. Адвокат, стосовно якого порушено дисциплінарну справу, та особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, мають право надавати пояснення, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, подавати докази на підтвердження своїх доводів, заявляти клопотання і відводи, користуватися правовою допомогою адвоката. У разі неможливості з поважних причин брати участь у засіданні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури адвокат, стосовно якого розглядається справа, може надати по суті порушених питань письмові пояснення, які додаються до матеріалів справи. Письмові пояснення адвоката оголошуються на засіданні дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. Неявка адвоката чи особи, яка ініціювала питання дисциплінарної відповідальності адвоката, на засідання дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури без поважних причин за умови наявності доказів завчасного повідомлення зазначених осіб про місце, день і час засідання не перешкоджає розгляду дисциплінарної справи. У разі повторної неявки зазначених осіб на засідання палати розгляд справи здійснюється за їх відсутності незалежно від причин неявки.

Частиною першою статті 41 Закону № 5076-VI передбачено, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу. Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Закон № 5076-VI передбачає дотримання Правил адвокатської етики (далі - Правила) як одного з основних професійних обов`язків адвоката.

Відповідно до статті 7 Правил, у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Адвокат не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, або іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Згідно зі статтею 8 Правил, адвокат має залишатися незалежним від свого клієнта. У межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта. Адвокат за можливості сприяє досудовому та позасудовому порядках урегулювання спорів між клієнтом та іншими особами. Адвокат повинен поважати свободу вибору клієнтом захисника своїх прав (представника чи особи, яка надає йому професійну правничу (правову) допомогу), і не перешкоджати у реалізації цієї свободи. Адвокат, який надає безоплатну вторинну правову допомогу на підставі доручення органу (установи) з надання безоплатної вторинної правової допомоги, зобов`язаний виходити з переваги інтересів особи, якій йому доручено надавати безоплатну правову допомогу перед своїми власними інтересами, та не спонукати її до укладення Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги з ним особисто або з адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням чи іншим суб`єктом або адвокатом. Адвокат, з яким органом (установою) з надання безоплатної вторинної правової допомоги укладено договір (контракт), зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів особи, перед своїми власними інтересами та інтересами інших осіб.

У відповідності до статті 11 Правил, зважаючи на суспільну значущість і складність професійних обов`язків адвоката, від нього вимагається високий рівень професійної підготовки, ґрунтовне знання чинного законодавства, практики його застосування, опанування тактики, методів і прийомів адвокатської діяльності, ораторського мистецтва. Адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення. Адвокат має постійно підвищувати свій професійний рівень та кваліфікацію, володіти достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві. Адвокат повинен забезпечувати обґрунтовано необхідний рівень компетентності своїх помічників, стажистів, технічного персоналу та інших осіб, що залучаються ним для виконання окремих робіт у зв`язку з виконанням доручення.

За статтями 26, 27 Правил, адвокат зобов`язаний інформувати клієнта про його законні права та обов`язки. Адвокат повинен з розумною періодичністю інформувати клієнта про хід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи. Інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання. Кожному дорученню, незалежно від розміру обумовленого гонорару, адвокат повинен приділяти розумно необхідну для його успішного виконання увагу. При виконанні доручення адвокат зобов`язаний використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної професійної правничої (правової) допомоги клієнту, здійснення його захисту або представництва. Адвокат повинен намагатися оперативно виконувати доручення клієнта, визначених в договорі про надання правової допомоги, дотримуючись при цьому всіх інших вимог, що пред`являються законом і Правилами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звертаючись до КДКА м. Києва із скаргою на дії адвоката зазначив, що останній отримав 80 000 грн. гонорару, разом з тим не виконав умови Угоди про надання правової допомоги.

Так, 16.03.2015 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_3 з метою отримання правової допомоги у врегулюванні спірних відносин із Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») за договором банківського вкладу шляхом «дроблення» суми вкладу через укладення договорів дарування грошових коштів (часток депозиту) та включення обдаровуваних до переліку осіб на виплату Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Для цього між ОСОБА_4 та Адвокатом було укладено Угоду про надання правової допомоги № 06-03/2015 від 16.03.2015 р. (по рішенню - Угода-1).

18.03.2015 року ОСОБА_4 передав в якості гонорару Адвокату за Угодою-1 45 000 грн., що підтверджується розпискою ОСОБА_3 . Крім того, зі слів ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 отримав від нього без розписки 19.03.2015 р. ще 15 000 грн.

У подальшому, 18.06.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено Угоду про надання правової допомоги № 18-06/2015 (за текстом - Угода -2), за умовами якої Адвокат зобов`язався надати правову допомогу Клієнту у врегулюванні спірних відносин з Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Надра» за договорами банківського вкладу № 2049314 від 20.10.2014 року та № 2085815 від 15.12.2014 року шляхом включення його до Реєстру кредиторів ПАТ КБ «Надра».

За умовами п. 4.1. Угоди-2, сума гонорару, що підлягає сплаті Адвокату за надані послуги становила 20 000 грн., які були сплачені ОСОБА_4 двома частинами, що підтверджується платіжними вимогами № В881010874 від 19.06.2015 р. та № 4ІВ8810110 від 11.12.2015 р.

Так, судом встановлено, що на судове засідання Шевченківського районного суду м. Києва по розгляду цивільної справи за Угодою-1 адвокат ОСОБА_13 з`явився лише один раз - 09.10.2015 року, на друге засідання, що було призначено на 11.02.2015 року, адвокат не з`явився, повідомивши клієнта електронним листом від 15.12.2015 року на електронну адресу клієнта, що припиняє з ним будь-яку співпрацю.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що причиною розірвання договірних відносини з клієнтом в односторонньому порядку слугувало те, що той вчинив дії, що ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку, не можна вважати поширенням інформації, яка принижує честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації особи, посилання на неї у особистому електронному листуванні, якщо немає доказів того, що така інформація могла стати відома будь-якій третій особі. Натомість, належних та допустимих доказів стосовно того, що інформація стала відома будь-якій третій особі, позивачем надано суду не було та не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Проте колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 6 п 9.3. угоди, укладеної між позивачем та ОСОБА_12 без дотримання умов, зазначених у п. 9.2., повірений може достроково розірвати угоду за однієї з наступних обставин: довіритель вчиняє дії, що ганьблять честь, гідність і ділову репутацію повіреного.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи копії переписки, ОСОБА_4 у адресу позивача, в одному з електронних листів, було написано звернення «брехливий юрист», що на переконання ОСОБА_3 і є вчиненням дій, що ганьблять мою честь, гідність і ділову репутацію, а тому на підставі п.п. 6 п. 9.3. угоди позивач достроково її розірвав.

Варто наголосити, що підставою для розірвання такої угоди, відповідно до вищевказаного, є саме вчинення дій, що ганьблять честь, гідність і ділову репутацію, а не поширення інформації, яка принижує честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації особи, як помилково зазначено в рішенні суду першої інстанції.

Під терміном «вчиненням дії» слід розуміти скоєний особою вчинок, який спрямований на настання чи припинення певних наслідків. У даному випадку йдеться про написання (за допомогою електронної пошти) відомостей, що ганьблять честь, гідність і ділову репутацію.

Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_13 та просив стягнути з відповідача 60 000 грн. попередньої оплати за угодою про надання правової допомоги № 06-03/2015 від 16 березня 2015 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову.

Так, вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що « 16 березня 2015 року між адвокатом ОСОБА_13 та ОСОБА_4 була укладена угода про надання правової допомоги № 06-03/2015, відповідно до якої ОСОБА_3 зобов`язався від імені та за рахунок ОСОБА_4 надати правову допомогу у врегулюванні спірних відносин з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за договором банківського вкладу шляхом дроблення суми вкладу через укладення договорів дарування грошових коштів та включення обдаровуваних до переліку осіб на виплату Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а ОСОБА_4 зобов`язався оплатити зазначені послуги (т. 1, а. с. 10-14).

Відповідно до п. 4.1. угоди сторони домовились, що вартість послуг з надання правової допомоги щодо врегулювання спірних відносин між довірителем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» становить 10 000 гривень з кожного договору дарування грошових коштів (з депозитного рахунку), укладених між довірителем та третіми особами (обдаровуваними).

18 та 19 березня 2015 року на виконання умов угоди ОСОБА_4 було здійснено попередню оплату послуг у готівковій формі в розмірі 60 000 гривень.

На підтвердження оплати послуг позивачем надана суду копія розписки ОСОБА_3 від 18 березня 2015 року на суму 45 000 гривень (т. 1, а. с. 15).

Позивач зазначає, що було здійснено оплату в розмірі 15 000 гривень, однак підтвердження відсутнє.

ОСОБА_4 у позові підтверджує, що після оплати послуг відповідач приступив до виконання своїх зобов`язань, а саме склав та подав до Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву, за якою було відкрито позовне провадження (т. 1, а. с. 23-27).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 29-32).

Позивач зазначає, що відповідачем виконанні визначені угодою зобов`язання лише частково, тому останній має повернути йому сплачений гонорар.

Разом з тим судом було встановлено, що адвокат ОСОБА_13 . виконав зобов`язання передбачені угодою про надання правової допомоги: останнім здійснено юридичний аналіз договору банківського вкладу, фактичних обставин неплатоспроможності банку та можливості захисту прав позивача в судовому порядку, складено позовну заяву та подано її до суду, ОСОБА_3 приймав участь в судовому засіданні в Шевченківському районному суді м. Києва, крім того, ним було підготовлено та направлено до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» від імені ОСОБА_4 заяви щодо заміни кредитора.

ОСОБА_4 здійснена попередня оплата правової допомоги, що відповідно до п. 2.5. угоди підтверджує визнання останнім належного виконання адвокатом обов`язків за угодою.

Відповідно до п.п. 6 п. 9.3. угоди про надання правової допомоги № 06-03/2015 без дотримання умов, зазначених у п. 9.2., повірений може достроково розірвати угоду, якщо довіритель вчиняє дії, що ганьблять честь, гідність і ділову репутацію повіреного.

Судом також встановлено, що 15 грудня 2015 року ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_4 про дострокове розірвання угоди № 06-03/2015 від 16 березня 2015 року на підставі п.п. 6 п. 9.2. цієї угоди, оскільки вираження ОСОБА_4 у адрес відповідача звернення «брехливий юрист» є саме вчиненням дій, що ганьблять його честь, гідність і ділову репутацію.

Згідно з п.п. 1, п. 9.6. угоди при розірванні угоди повірений зобов`язаний повернути довірителю, зокрема невитрачені кошти, що призначалися для погашення видатків, пов`язаних з виконання доручення.

Разом з тим судом встановлено, що відповідачем зобов`язання за угодою про надання правової допомоги № 06-03/2015 виконувались та ОСОБА_4 здійснювалась оплата послуг за надану правову допомогу.

Позивачем в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності розірвання в односторонньому порядку угоди про надання правової допомоги та відповідно до останньої обов`язку повіреного повернути довірителю попередньої оплати за надані послуги.

Варто наголосити, що підставою для розірвання вищевказаної угоди визначено саме дій, що ганьблять честь, гідність і ділову репутацію, а не інформацію, яка принижує честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації.

У даному випадку йдеться про написання позивачем, за допомогою електронної пошти відомостей «брехливий юрист», які характеризуються негативно та образливо по відношенню до відповідача та ганьблять честь, гідність і його ділову репутацію.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність повернення коштів є необґрунтованими, враховуючи вищевикладене та те, що згідно з п. 9.6. угоди відповідач зобов`язаний повернути позивачу невитрачені кошти, що призначалися для погашення видатків, пов`язаних з виконання доручення, а не гонорар.

Доказів наявності невитрачених коштів відсутні, а отримані кошти відповідачем здійснені за обсяг фактично наданої правової допомоги відповідно до угоди.»

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 16.06.2016 року підлягає скасуванню.

Відповідно до наданих відзивів та додаткових пояснень, Недержавна некомерційна професійна організація «Національна асоціація адвокатів України» та Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури наголошують, що рішенням Ради адвокатів України № 153 «Про затвердження Висновку спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування м. Києва» від 11.06.2016 року, встановлено, що в м. Києві відсутній орган кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатів м. Києва, як регіонального органу адвокатського самоврядування, створеного відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку з чим, рішення від 16.05.2016 року, прийнятого суб`єктом, який не наділений повноваженнями здійснювати дисциплінарні провадження стосовно адвокатів, як це передбачено вимогами ст.. 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є протиправним та підлягає скасуванню, проте такі доводи колегія суддів не може брати до уваги з огляду на наступне.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури (надалі - КДКА) - утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів, не ставить своїм завданням (метою) отримання прибутку, є неприбутковою професійною організацією, яка відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» діє у системі органів недержавної некомерційної професійної організації Національної асоціації адвокатів України, як регіональна форма адвокатського самоврядування, колегіальний орган, що є органом адвокатського самоврядування.

Повноваження, порядок формування та діяльність КДКА визначаються Законом України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», рішеннями з`їзду адвокатів України, Статутом Національної асоціації адвокатів України (надалі - «НААУ»), актами Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Ради адвокатів України цим Положенням та Регламентом КДКА, який затверджується Радою адвокатів України та іншими актами НААУ.

Відповідно до норм чинного законодавства, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури є юридичною особою з дня її державної реєстрації в установленому законодавством порядку та є неприбутковою організацією.

Так, відповідно до інформації з офіційного сайту Міністерства юстиції України (розділ «безкоштовний запит»), Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва (як на час винесення спірного рішення так і на час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції), в стадії припинення не перебуває, отже, на переконання колегії суддів, має право як юридична особа вчиняти дії, що прямо передбачені Законом.

Наявність значної кількості судових спорів та існування рішення Ради адвокатів України № 153 «Про затвердження Висновку спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування м. Києва» від 11.06.2016 року не є безумовною підставою вважати відсутність у КДКА м. Києва як юридичної особи публічного права її повноважень.

Окрім того, як вірно наголошено судом першої інстанції, в межах спірних правовідносин, суд не перевіряє легітимність чи протиправність діяльності Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, а також не приймає до уваги посилання позивача щодо відсутності повноважень діяльності КДКА м. Києва, а лише дає оцінку з приводу прийняття рішення за результатами розгляду скарги відповідною комісією, як суб`єкта владних повноважень в рамках КАС України.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 16.06.2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1379,21 гривень (одна тисяча триста сімдесят дев`ять гривень двадцять одна копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва (, адреса: 04050, м. Київ, вул.. Білоруська 30).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Л.В.Бєлова

О.В.Епель

Повний текст виготовлено 01 жовтня 2019 року.