Справа № 640/11917/19
Суддя: Бородіна Н. М.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти батальйону першого управління патрульної поліції в Харківській області департаменту патрульної поліції капралу поліції Герасімова Ярослава Вікторовича про визнання протиправними дій та закриття провадження у справі, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до відповідача, поліцейського взводу 1 роти батальйону першого управління патрульної поліції в Харківській області департаменту патрульної поліції капралу поліції Герасімова Я.В. про визнання протиправним дій та закриття провадження у справ, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо складання протоколу №1553 про адміністративне правопорушення серії ОБ №141951 від 22.04.2019року відносно ОСОБА_1 протиправними та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 22.04.2019року відповідачем був складений протокол №1553 серія ОБ №141951 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.5 ПДР України. Позивач не погоджується із вказаним протоколом та вважає дії відповідача протиправними оскільки протокол не відповідає встановленій формі, складений з порушенням передбаченої процедури складання протоколів про адміністративне правопорушення, а також містить необ`єктивне викладення обставин оскільки позивач не керував автомобілем.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позов є безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що розгляд справ про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонниї судів. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ст..124 та ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 10200грн. з позбавлення права керування транспортним засобом строком один рік. Постановою Харківського апеляційного суду від 01.08.2019року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто йому. Протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації та лише фіксує обставини та факти виявлених правопорушень и не є остаточним документом, який зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Таким чином, ані протокол ані дії посадових осіб із його складання не породжують правових наслідків для позивача.

Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ №141951 від 22.04.2019року.

Відповідно до обставин викладених у вказаному протоколі, 22.04.2019року о 16.30 год. ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатор «Драгер» та в закладі охорон здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.19 ст.4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст.130 КУпАП здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів ( ст.221 КУпАП).

Тому, факт складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про фактичну вину в дорожньо- транспортній пригоді позивача.

Аналіз викладеного свідчить, що правильність складання протоколів зобов`язаний перевіряти орган, до компетенції якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення, в якій протокол є доказом.

Разом з тим, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом здійснюючим розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тобто, протокол лише фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, а права та обов`язки для суб`єкта, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі протоколу, тобто в даному випадку це є постанова.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення і дії посадових осіб із включення до такого протоколу певних висновків не породжують правових наслідків для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків.

Права позивача можуть бути порушені відповідачем внаслідок прийняття за результатами рішень, які можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Таким чином, ані протокол, ані дії посадових осіб із його складання не породжують правових наслідків для позивача, тобто не змінюють стану його суб`єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов`язків для нього, тобто не порушують права особи.

Відповідно до правової позиції, яка викладена в п. 17 Постанови Вищого адміністративного суду України (від 10.05.2018р., справа №760/9462/16-а), адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.18 вищевказаної Постанови, розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, не відповідає завданням адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

З вищевикладеного слідує, що оскаржувати особа може рішення (постанову) субєкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, в даному випадку позивач оскаржує дії відповідача щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які тільки зафіксували факт вчинення адміністративного правопорушення, а не факт накладення на нього адміністративного стягнення.

При цьому суд зазначає, що повноваження поліцейського щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення передбачені ст.130 КУпАП передбачені ч.2 п.5 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року та ст. 255 КУпАП, а тому відповідач при складанні оскаржуваного протоколу про адміністративні правопорушення діяв в межах своїх повноважень

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 241,242 КАС України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до поліцейського взводу 1 роти батальйону першого управління патрульної поліції в Харківській області департаменту патрульної поліції капралу поліції Герасімова Ярослава Вікторовича ( м. Харків вул. Шевченко б. 315) про визнання протиправними дій та закриття провадження у справі -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Київський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили, після закінчення строк у на подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 27.09.2019року.

Суддя Бородіна Н.М.