Справа № 200/9085/19-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 р. Справа№200/9085/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В. розглянувши в порядку загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є пенсіонером за лінією МВС та перебував на обліку у відповідача як отримувач пенсії. До початку проведення АТО мешкав у м. Шахтарську проте переїхав до Російської Федерації, де отримав посвідку на постійне місце проживання, а пізніше паспорт громадянина. З травня 2017 року, внаслідок подання відповідної заяви та зняття з обліку в установі відповідача, позивач почав отримувати пенсію у РФ.

30.08.2017 представник позивача звернувся із заявою до відповідача в котрій просив виплатити заборгованість по виплаті пенсії за період із 01.08.2014 року по 31.05.2017 року; пенсію за шість місяців наперед у зв`язку з від`їздом на постійне місце проживання за кордон.

В задоволенні вказаної заяви було відмовлено через те, що позивач не надав до органів Пенсійного фонду України довідку, що підтверджує наявність у нього статусу внутрішньо переміщеної особи. У свою чергу виплата пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з від`їздом за кордон також не може бути виплачена, оскільки позивач не подав до органів Пенсійного фонду України відповідні заяву та документи.

Кім цього позивачу стало відомо, що у наданих Відповідачем до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області списках для оформлення довідок про грошове забезпечення осіб з числа пенсіонерів, які одержують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та мають право на перерахунок пенсії із 01.01.2016, позивач відсутній. Таким чином, із наведеного випливає, що відповідач, при направленні списку пенсіонерів до уповноваженого органу для отримання довідки про грошове забезпечення пенсіонера за останньою посадою в органах внутрішніх справ, не включив Позивача в список осіб, які мають право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З цих причин довідка про грошове забезпечення Позивачу не виготовлялася, а відтак на відміну від інших пенсіонерів МВС України, він був позбавлений права на перерахунок призначеної йому пенсії у більшому розмірі.

На думку позивача, не виплативши йому пенсію за період із серпня 2014 року по травень 2017 року та за шість місяців наперед у зв`язку з його від`їздом за кордон, не включивши його в направлений до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області список осіб, які мають право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" із 01.01.2016, відповідач вчинив протиправну бездіяльність, чим порушив його право на соціальний захист у частині одержання пенсії.

На підставі зазначеного позивач просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за віком за період з серпня 2014 року по травень 2017 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком за період з серпня 2014 року по травень 2017 року;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невключення ОСОБА_1 до списку осіб, які із 01.01.2016 мають право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", направленого до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області для отримання довідки про розмір їх грошового забезпечення для здійснення перерахунку та виплати їм пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області включити ОСОБА_1 до списку осіб, які із 01.01.2016 мають право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та направити зазначений список до ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області" або іншого уповноваженого органу для отримання довідки про розмір його грошового забезпечення для здійснення перерахунку та виплати пенсії, на підставі якої здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням проведених раніше виплат;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з його від`їздом на постійне місце проживання за кордон;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з його від`їздом на постійне місце проживання за кордон.

Ухвалою суду від 23.07.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено засідання по справі.

14.08.2019 року відповідач надав відзив на адміністративний позов, згідно змісту якого наголосив, що пенсія Позивачу за період з 01.08.2014 року по 31.10.2014 року виплачена в повному обсязі; позивач за поновленням виплати пенсії з листопада 2014 року взагалі не звертався, не надавав довідку внутрішньо переміщеної особи та відкритий картковий рахунок в установі "Державний ощадний банк України". Також позивач не звертався з особистою заявою про виплату пенсії наперед за 6 місяців перед виїздом за кордон та не надав відкритий картковий рахунок в установі "Державний ощадний банк України". Звернення позивача з вищеозначеною заявою сформовано 30 серпня 2017 року, тобто через 8 місяців після того, як головним управлінням листом №766/03-2 від 26 січня 2017 року направлено до Російської Федерації атестат про припинення виплат, пенсійна справа в головному управлінні відсутня.

Як наголошує відповідач, на момент повідомлення про наявність підстав для переахунку пенсії, а саме 28.03.2017 року, ОСОБА_1 на обліку не перебував, оскільки, на виконання вимог Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, головним управлінням листом №766/03-2 від 26 січня 2017 року направлено до "Отдела пенсионного обсуживания Центра фінансового обеспечения ГУМВД Российской Федерации по Ростовской области" атестат про припинення пенсійних виплат на ОСОБА_1 у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації.

Ухвалою суду від 28.08.2019 року розгляд адміністравної ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30.08.2019 року закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити певні дії до судового розгляду.

Відповідно Наказу № 166 - В-г від 15.08.2019 року, суддя Стойка В.В. по 22.09.2019 року перебував у щорічній відпустці.

17.09.2019 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 24.09.2019 року в задоволенні заяви про призначення відео конференції відмовлено.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З оглядуна зазначене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає на території Російської Федерації, що підтверджує "посвідка на тимчасов проживання" від 25.04.2016 року, та є пенсіонером за лінією МВС, що сторонам не оспорюється.

Згідно заяви про витребування документа з території іноземної держави від 19.07.2016 року, позивач витребовує у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області атестат про припинення виплати пенсії.

Згідно Атестату від 09.09.2016 року № 1114/03-2-08, ОСОБА_1 знято з обліку у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон; пенсію виплачено по 31.10.2014 року (а.с. 17).

30.08.2017 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про виплату заборгованості з пенсії за період із 01.08.2014 року по 31.05.2017 року, а також виплатити пенсію за шість місяців наперед у зв`язку з від`їздом на постійне місце проживання за кордон на рахунок в Сбербанку Россії.

У відповідь на вказану заяву відповідач у листі від 28.09.2017 № 11182/03-2 повідомив позивача, що виплата заборгованості по пенсії за вказаний ним період є неможливою, оскільки він не надав до органів Пенсійного фонду України довідку, що підтверджує наявність у нього статусу внутрішньо переміщеної особи. Виплата пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з від`їздом позивача за кордон також не може бути йому виплачена, оскільки останній не подав до органів Пенсійного фонду України відповідні заяву та документи. Відповідач наголошує, що виплата пенсії можлива лише на рахунок, відкритий у ВАТ "Державний ощадний банк України".

Згідно змісту листа відповідача від 17.05.2019 року № 5449/08-4, у зв`язку з тим, що позивач не зареєструвався в якості тимчасово переміщеної особи та не надав довідку, що підтверджує цей статус, відповідно до вимог Порядку № 509, виплата пенсії не проводиться. Підстави для перерахунку відсутні так як позивач не перебуває на обліку у відповідача у зв`язку з виїздом за кордон.

З листа Державної установи "Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справи України по Донецькій області" від 16.05.2019 року № 33/25-474, вбачається, що у наданих Відповідачем до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області списках для оформлення довідок про грошове забезпечення осіб з числа пенсіонерів, які одержують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та мають право на перерахунок пенсії із 01.01.2016, позивач відсутній. З огляду на зазначене довідка про розмір грошового забезпечення не виготовлялась.

Згідно змісту Листа відповідача від 23.04.2019 року № 4638/03-74, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України "Про затвердження порядку оформлення документів для призначення перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб" від 30.01.2007 № 3-1 для отримання пенсії за 6 місяців наперед позивачу необхідно особисто звернутись на прийом до органів ПФУ із заявою про припинення виплати пенсії. До заяви додається закондонний паспорт з відповідною відміткою про виїзд на постійне місце проживання за кордон, атестат про зняття з обліку за місцем постійного проживання, а також картковий рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк".

На адвокатський запит від 06.05.2019 № 177-05/19, поданий в інтересах Позивача, Відповідач у листі від 17.05.2019 №5449/38-4 пояснив, що виплата пенсії Позивачу не проводилася у зв`язку з тим, що він не зареєструвався як внутрішньо переміщена особа на підконтрольній українській владі території та не надав довідку, яка підтверджує у нього цей статус відповідно до "Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 10 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262), постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" та пункту 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 , органами, що здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій за вислугу років та по інвалідності, особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262 з 01.01.2007 року визначені головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з п. 12 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (далі - Положення № 28-2), Управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як одержувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону № 2262.

Загальний порядок виплати пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом № 2262 органами Пенсійного фонду України визначено ст. 52 Закону № 2262.

Відповідно до цієї норми, пенсіонерам з числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також іншим особам, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262 (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Водночас, на території Донецької та Луганської областей відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.07.2014 № 436 починаючи з 24.07.2014р. запроваджено надзвичайний режим роботи банківської системи, з метою запобігання загрози життю і здоров`ю працівників та клієнтів банків, забезпечення стабільності банківської системи.

У зв`язку з цим, постановою Національного банку України від 06.08.2014р. № 466 "Про призупинення здійснення фінансових операцій" банкам України доручено призупинити здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", м. Луганськ відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

З метою врегулювання питання фінансування бюджетних установ Донецької та Луганської областей Кабінет Міністрів України постановою від 07.11.2014р. № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" затвердив Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей.

Вказаною постановою Уряд доручив Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої, в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до цієї постанови Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та його структурні підрозділи, у тому числі, управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, тимчасово переміщені в м. Слов`янськ Донецької області.

Крім того, п. 2 Постанови встановлено, що у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, видатки з державного бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався з 01.11.2014 року до ГУ ПФУ в Донецької області з заявою про поновлення виплати пенсії, не надавав довідку внутрішньо переміщеної особи з зазначенням тимчасового місця його проживання.

Із заявою про виплату заборгованості з пенсії позивач через свого представника звернувся до управління тільки 30.08.2017 року.

Отже, з огляду на обставини справи, положення вищезазначених нормативно-правових актів, суд приходить до висновку про відсутність протиправної бездіяльності з боку ГУ ПФУ в Донецькій області щодо припинення та невиплати пенсії позивачу з 2014 року.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 01.08.2014 року по 31.05.2017 року.

Відмовляючи у виплаті заборгованості за період з 01.08.2014 року по 31.05.2017 року відповідач наголошує на необхідності надання позивачем довідки тимчасово переміщеної особи. Проте суд вважає таку позицію необґрунтованою, оскільки на момент звернення до відповідача з приводу сплати заборгованості, позивач отримував пенсійні виплати в РФ та мав посвідку на проживання, відповідно дія постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 509 "Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції" не розповсюджується на позивача.

Частиною 2 ст. 49 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 35 та ст. 46 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Як встановлено ст. 46 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 від 09.08.2019 року № 186/03-1-15, пенсія позивачу не сплачувалась з 01.11.2014 року; відповідно позиція ОСОБА_1 з приводу невиплати пенсії з 01.08.2014 року підлягає відхиленню.

Також у позовній заяві позивач зазначає, що почав отримувати пенсію за новим місцем реєстрації з 01.05.2017 року. Втім, як вказано вище, атестатом від 09.09.2016 року позивача знято з обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Таким чином суд вважає, що період неслати пенсії обліковується з 01.11.2014 року по 08.09.2016 року.

Відповідно суд частково задовольняє позовні вимоги в даній частині шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 01.11.2014 року по 08.09.2016 року.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невключення ОСОБА_1 до списку осіб, які із 01.01.2016 мають право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", направленого до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області для отримання довідки про розмір їх грошового забезпечення для здійснення перерахунку та виплати їм пенсії; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області включити ОСОБА_1 до списку осіб, які із 01.01.2016 мають право на перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та направити зазначений список до ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області" або іншого уповноваженого органу для отримання довідки про розмір його грошового забезпечення для здійснення перерахунку та виплати пенсії, на підставі якої здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року з урахуванням проведених раніше виплат.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 45 (далі - Порядок № 45) передбачено, що у разі прийняття рішення Кабінету Міністрів України про зміну складових грошового забезпечення Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони. Адміністрація Держспецьзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби. ДПгС, ДСНС повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (даті - списки).

Головні управління Пенсійного фонд) України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що на момент повідомлення про наявність підстав для перерахунку пенсії, а саме 28.03.2017 року, ОСОБА_1 на обліку в установі відповідача не перебував, оскільки, на виконання вимог Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, головним управлінням направлено до "Отдела пенсионного обсуживания Центра фінансового обеспечения ГУМВД Российской Федерации по Ростовской области" атестат від 09.09.2016 року про припинення пенсійних виплат на ОСОБА_1 у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Російської Федерації.

Відповідно в задоволенні позовних вимог в даній частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з його від`їздом на постійне місце проживання за кордон та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з його від`їздом на постійне місце проживання за кордон.

Як встановлено вимогами ст. 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання.

Пунктом 1.5. Порядку № 22-1 встановлено, зокрема, що заява про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до пункту 2.25 Порядку № 22-1 до заяви про виплату пенсії у зв`язку з виїздом за кордон подається паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні, або довідка про зняття з реєстрації місця проживання, видана відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207.

Відповідно до п. 2.9 вказаного Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (п. 2.22 Порядку 22-1).

Як вбачається із заяви від 30.08.2017 року, яка подана у тому числі на виконання вимог ст. 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до такої заяви додано довідку банку про відкриття рахунку; копія посвідки на проживання, копія довідки про призначення пенсії в РФ, конверт для зворотнього відправлення.

Тобто до заяви не було додано паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні, або довідка про зняття з реєстрації місця проживання, видана відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, чим не виконана вимоги Порядку № 22-1.

Крім цього, аналізуючи положення вказаної статті суд зазначає, що отримання пенсійних виплат за ст. 51 вказаного Закону можливо лише за зверненням до моменту виїзду за кордон. Втім, як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.05.2017 року отримує пенсійні виплати за кордоном, заява щодо виплати пенсії за ст. 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" датована 30.08.2017 роком.

Відповідно суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання про стягення понесених судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником було надано договір про надання правової допомоги від 09.04.2019 року, згідно змісту якого за надання правової допомоги клієнт ( ОСОБА_1.) сплачує адвокатському бюро суму в розмірі 25 000, 00грн.; акт прийму-передачі надання правничої допомоги № 1/19 до договору про надання правової допомоги від 09.04.2019 року, дублікат квитанції про сплату правової допомоги згідно договору від 09.04.2019 року на суму 25000, 00грн.; розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, згідно змісту якого клієн сплатив, а адвокат прийняв: 4000, 00грн. - за консультацію з правових питань; 5 000, 00грн. за 6 год. - правова оцінка та аналіз судової практики; збирання (отримання) доказів - 6000, 00грн.; написання позовної заяви - 8000, 00грн.; підготовка позовної заяви та копії документів до неї для направлення до суду - 2000, 00грн.

Як вже було зазначено вище, пунктом 2 частини 3 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Керуючись вимогами зазначеної статті суд наголошує, що у договорі про надання правової допомоги від 09.04.2019 року, який укладено між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом повинні бути зазначені умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення судової справи (почасова оплата, фіксована сума тощо).

Як вбачається з наданого договору, умови про порядок визначення вартості наданих послуг за ведення судової справи взагалі не визначений.

Крім того, доказами, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги повинні бути оформлені у встановленому законом порядку документи: квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.

З наданого дублікату квітанції від 10.04.2019 року № 0.0..1 на суму 25 000, 00грн. вбачається, що сума сплачена за правову допомогу відповідно договору від 09.04.2019 року, втім інших даних, таких як предмет та підстави позову, сторони по справі, в квитанції не зазначено. Відповідно суд вважає, що квитанція не містить достатніх даних для встановлення факту здійснення платежу за надання адвокатської допомоги саме за даною справою.

Таким чином суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання по стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивачу задоволено одну з шести заявлених позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 128, 07 грн.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 255, 257-263, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) здійснити виплату ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) пенсії за період з 01.11.2014 року по 08.09.2016 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 128 (сто двадцять вісім) грн. 07 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка