Справа № 540/1394/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1394/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Кукульник Я.В., за участю представника позивача Тихоши Д.С., представника відповідача Гордієнка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТО ХОЛДИНГ" до Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкового повідомлення - рішення № 00731405 від 15.03.2019 р.,

встановив:

10.07.2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ХОЛДИНГ" (далі - позивач, ТОВ "АВТО ХОЛДИНГ") до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення від 15.03.2019 року № 00731405 (далі - ППР), яким до товариства застосовано штрафні санкції у розмірі 1200523,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено спірне ППР, яким до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів, з наступних підстав. Так, позивач вказує на те, що не зважаючи на роздрукування Z - звіту 19.05.2017 року, тобто наступного робочого дня після надходження готівкової виручки - 18.05.2017 року, контролюючому органу під час проведення фактичної перевірки, за висновками якої складено спірне ППР, уповноваженим представником позивача було надано виписку по поточному рахунку за 18.05.2017 рік, відповідні видаткові та прибуткові касові ордери, згідно яких сукупний розмір коштів у касових документах відповідає сумі готівкових коштів, зазначених у Z - звіті. До того ж відповідність готівкових коштів за Z - звітом від 19.05.2017 року сумі коштів зданих у банківську установу підтверджується касовим ордером від 18.05.2017 року. Разом з тим, товариством 18.05.2017 року проведено готівкові кошти через зареєстрований та опломбований у встановленому порядку РРО. У книзі обліку розрахункових операцій готівкова виручка оприбуткована того ж дня. Позивач переконаний в тому, що наведені обставини свідчать на користь висновку про своєчасне оприбуткування готівкових коштів, які надійшли 18.05.2017 року. Крім того, позивач наголошує на протиправності оскаржуваного ППР в частині застосування до нього штрафних санкцій на підставі абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року № 436/95 (далі - Указ № 436/95), так як 20.06.2019 року Указом Президента України «Про визнання такими, що втратили чинність деяких указів Президента України» визнано таким, що втратив чинність Указ від 12.06.1995 року № 436/95. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправним та скасування ППР від 15.03.2019 року № 00731405.

Ухвалою суду від 12.07.2019 року позовну заяву залишено без руху. Позивач усунув недоліки позову у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 25.07.2019 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.09.2019 року.

Відповідачем 12.08.2019 року надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем в порушення п. 2.6 гл. 2 Постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, не оприбутковано готівкові кошти в день їх одержання на загальну суму 240104,77 грн. За виявлені порушення до позивача на підставі абз. 3 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 застосовано санкції спірним ППР в розмірі 1200523,85 грн.

12.09.2019 року судове засідання не відбулось в зв`язку із перебуванням головуючого судді по справі на лікарняному. За наведеної обставини підготовче засідання було призначено на 19.09.2019 року.

Ухвалою суду від 19.09.2019 року підготовче провадження вирішено закрити та призначити розгляд справи по суті у судовому засіданні на 26.09.2019 року.

У судове засідання сторони з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне: Головними державними ревізорами - інспекторами відповідача Мальованим Р. В. та Кузьміновим С .В. на підставі наказу ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 31.01.2019 року за № 193 та направлень на фактичну перевірку від 14.02.2019 року № 118 та № 119 проведено фактичну перевірку платника податків ТОВ «АВТО ХОЛДИНГ» () за місцем фактичного провадження діяльності за адресою: м. Херсон, Суворовський район, проспект Сенявіна, 39/А.

До початку проведення фактичної перевірки працівниками відповідача, пред`явлено та надано уповноваженому представнику позивача службові посвідчення, наказ та направлення на фактичну перевірку, що підтверджується розписом головного бухгалтера товариства ОСОБА_3 у направленнях від 14.02.2019 року № 118 та № 119.

Враховуючи наявність прийнятих ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі наказу та направлень на проведення фактичної перевірки, з якими ознайомлено особисто уповноваженого представника ТОВ «АВТО ХОЛДИНГ», пред`явлення посвідчень перед початком проведення перевірки, посадових осіб ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі було допущено до проведення фактичної перевірки позивача, що не заперечується сторонами.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 22.02.2019 року за №0051/21/22/РРО/38697469.

Перевіркою встановлено порушення вимог п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, а саме не забезпечено оприбуткування (своєчасне оприбуткування) готівкових коштів в книзі обліку (КОРО), які надійшли до каси на загальну суму 240104,77 грн., а саме: 18.05.2017 року надійшла готівкова виручка, фіскальний звітний чек (Z - звіт) зроблено наступного дня - 19.05.2017 року, записи про ремонт РРО, використання РК, записи про використання РК у ІІ та ІІІ розділі КОРО відсутні (РК не реєструвались).

В п. 2.1.6 Акту фактичної перевірки зазначено, що розрахункова книжка не реєструвалась та не використовувалась.

З актом фактичної перевірки була ознайомлена головний бухгалтер ТОВ «АВТО ХОЛДИНГ» ОСОБА_3 , отримала один примірник та підписала його із зазначенням, що з актом не згідна, та в подальшому будуть надані заперечення у письмовій формі.

На підставі Акта перевірки від 22.02.2019 року за № 0051/21/22/РРО/38697469 за порушення п. 2.6 гл. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 15.03.2019 року № 00731405, згідно якого до ТОВ "АВТО ХОЛДИНГ" на підставі абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року № 436/95, застосовано штрафні санкції у розмірі 1200523,85 грн. (п`ятикратний розмір суми, що не оприбуткована (несвоєчасно оприбуткована) - 240104,77*5 = 1200523,85 грн.).

04.04.2019 року позивачем направлено скаргу на спірне ППР до ДФС України, в якій позивач зазначав, що готівкові кошти, отримані 18.05.2017 року, були у повному обсязі оприбутковані вчасно.

26.04.2019 року ДФС України направлено товариству рішення про продовження розгляду скарги до 07.06.2019 року (включно).

06.06.2019 року ДФС України направлено на адресу ТОВ "АВТО ХОЛДИНГ" рішення про результати розгляду скарги, згідно якого скаргу товариства від 04.04.2019 року на спірне ППР залишено без задоволення, а ППР відповідача без змін.

Не погодившись із оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням від 15.03.2019 року №00731405 про накладення штрафних санкцій позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне: відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР (далі - Закон № 265), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За приписами ст. 2 Закону № 265, фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті; денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Отже передумовою друку фіскального звітного чеку є робочий режим РРО та проведення на ньому розрахункових операцій, у разі ж якщо РРО на протязі дня не розпочинав свою роботу, фіскальний звітний чек не може бути роздрукований.

Також за змістом ст. 2 Закону № 265, книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення КОРО наведено і в пункті 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за № 40/10320 (далі - Положення № 637), в якому також зазначено, що під оприбуткуванням готівки розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (п. 2.2 гл. 2 Положення № 637).

Згідно п. 7.15 гл. 7 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до п. 2.6 гл. 2 згаданого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Абзацом 3 статті 1 Указу № 436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відтак, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац 3 статті 1 Указу № 436/95).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 11 грудня 2012 року (справа № 21-400а12), від 04 листопада 2015 року (справа № 825/554/15-а), а також Верховним Судом, у тому числі у постановах від 31 липня 2018 року (справа № 813/2229/17), від 17 грудня 2018 року (справа № 810/3811/17) та 11 лютого 2019 року (справа № 821/377/17).

Разом з тим за змістом пункту 6 глави 4 розділу ІІ Порядку № 417 використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Відповідно до п. 9 ч. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 року № 199 (далі - Постанова № 199).

Згідно п. 2 Постанови № 199 зміна - це період роботи реєстратора від реєстрації першої розрахункової операції після виконання Z-звіту до виконання наступного звіту; Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті РРО.

У додатку до Вимог у Постанові № 199 визначено, що максимальна тривалість зміни не повинна перевищувати 24 години. Таким чином, аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскільки календарний день (доба) налічує 24 години, тобто день триває з 00 годин 00 хвилин до 24 годин 00 хвилин, при щоденній роботі з РРО Z-звіт необхідно виконувати щодня по закінченні робочої зміни, але не пізніше 24 години цього дня.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати всю готівку, що надходить до кас, та щоденно, тобто кожного робочого дня по закінченні зміни, але не пізніше 24 години цього ж дня, друкувати на РРО фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО, невиконання вказаних приписів тягне за собою відповідальність передбачену пунктом першим Указу № 436/95.

Як вже судом зазначалось раніше, Актом фактичної перевірки від 22.02.2019 року за №0051/21/22/РРО/38697469 встановлено незабезпечення позивачем своєчасного оприбуткування в КОРО готівкових коштів, які надійшли до каси (місця ведення розрахунків) 18.05.2017 року в сумі 240104,77 грн., оскільки друк Z-звіту та внесення даних до КОРО на його підставі відбулося на наступний день після фактичного надходження готівкових коштів - 19.05.2017 року, тобто несвоєчасно.

Враховуючи несвоєчасність оприбуткування позивачем готівкових коштів, зважаючи на роздрукування Z-звіту позивачем наступного дня після здійснених розрахункових операцій, суд доходить висновку про порушенням позивачем порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

Відтак, суд вважає правомірним нарахування ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополя позивачу штрафних санкцій в сумі 1200523,85 грн., а відтак і про відсутність правових підстав для скасування оскарженого ППР від 15.03.2019 року № 00731405.

У позовній заяві позивач в обґрунтування своїх вимог щодо незаконності спірного ППР посилається на те, що Указом Президента «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України» від 20.06.2019 року за № 418/2019 скасовано Указ Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12.06.1995 року за № 436/95.

Відповідно до позиції викладеній в рішенні КСУ у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року, щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно - правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Оскільки позивач є юридичною особою, суд вважає, що Указ Президента «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України» № 418/2019 від 20.06.2019 року можливо застосувати до спірних правовідносин.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом2.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог.

Згідно приписів ст. 139 КАС України, судові витрати у даному випадку не відшкодовуються.

В судовому засіданні 26.09.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись статтями 2, 6 ,9, 12, 14, 44, 139, 241 - 246, 250 , 255 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ХОЛДИНГ" (, 73000, Херсонська область, м.Херсон, Суворвоський район, Шосе Новомиколаївське, 7а) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м.Херсон, вул. Ушакова, 75) про скасування податкового повідомлення - рішення № 00731405 від 15.03.2019 р. - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 02 жовтня 2019 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 108080000