Справа № 440/1158/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 р. Справа № 440/1158/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2019, суддя С.О. Удовіченко, 36039, м. Полтава, вул.Пушкарівська, 9/26, повний текст складено 13.05.19 по справі № 440/1158/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Надійне обладнання та свердловинний сервіс"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" (далі по тексту - ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" , позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області № від 02 січня 2019 року, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 222 858 грн. в тому числі за основним платежем в розмірі 148 572 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 74 286 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області № від 02 січня 2019 року, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового кредиту) в розмірі 160 679 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області № від 02 січня 2019 року, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 222 858 грн. в тому числі за основним платежем в розмірі 148 572 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 74 286 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області № від 02 січня 2019 року, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового кредиту) в розмірі 160 679 грн.

Головне управління ДФС у Полтавській області, не погоджуючись із рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" () зареєстровано як юридична особа.

В період з 28 листопада 2018 року по 06 грудня 2018 року ГУ ДФС у Полтавській області, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 81.1 статті 81, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, згідно наказу ГУ ДФС у Полтавській області від 27 листопада 2018 року №3080, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Надійне обладнання та свердловинний сервіс", з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "НГК Еквіп" за період з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2017 року, по взаємовідносинах з ТОВ "Екотрансоіл" за період з 01 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року та контрагентами-покупцями щодо подальшої реалізації отриманих товарів / послуг від зазначених постачальників відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Полтавській області 13 грудня 2018 року складено Акт №1640/16-31-14-05-09/39109641 (т.1 а.с. 21-50), за висновками якого встановлено порушення ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" :

- пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.4 статті 198, пункту 200.1 та пункту 200.2 статті 200, пункту 201.1 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289, щодо недостовірності внесення даних до розділу III податкової звітності з ПДВ в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 148 572,00 грн., у тому числі: за серпень 2017 року в сумі 88 788 грн. та листопад 2017 року в сумі 59 784 грн.;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.4 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.1 та пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02 грудня 2010 року та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 року №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за №159/28289, щодо недостовірного внесення даних до розділу II податкової звітності з ПДВ в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 160 679,00 грн., у тому числі: за серпень 2017 року в сумі 71 130 грн., за листопад 2017 року в сумі 89 549 грн.

На підставі висновків Акта №1640/16-31-14-05-09/39109641 контролюючим органом 02 січня 2019 року складено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 222 858,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 148 572 грн та за штрафними санкціями 74 286 грн (т.1 а.с. 63);

- №, яким ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в розмірі 160 679 грн. (т.1 а.с. 64).

Позивач, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДФС у Полтавській області від 02 січня 2019 року № та №, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності в діях ТОВ "Надійне обладнання і свердловинний сервіс" порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки №1640/16-31-14-05-09/39109641, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02 січня 2019 року № та №.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних.

За змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Під час розгляду справи встановлено, що 30.11.2017 року між ТОВ "Екотрансоіл" (постачальник) та ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" (покупець) укладено договір №30/11-НО/1 (т.1 а.с. 92-94).

За умовами договору постачальник зобов`язується поставляти у власність покупця продукцію, визначену у пункті 2.1 цього договору, а покупець прийняти та оплатити продукцію в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у додатку до цього договору, які є невід`ємною частиною даного договору. Під додатками до цього договору маються на увазі додаткові угоди, специфікації, додатки, узгоджені постачальником замовлення покупця, рахунки та видаткові накладні, які видаються постачальником. Найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, її часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) визначаються у відповідному замовленні покупця або узгоджуються сторонами у відповідних додатках (пункт 2.1). Фактична кількість, асортимент та розфасування продукції, що підлягає поставці покупцеві, вважається узгодженим сторонами в момент отримання постачальником попередньої оплати згідно умов договору або в момент підписання відповідних додатків до договору. Доставка продукції здійснюється транспортом сторони, зазначеної у відповідним чином узгодженій специфікації до даного договору. Датою оплати продукції вважається дата зарахування коштів, сплачених покупцем за поставлену партію продукції, на розрахунковий рахунок постачальника. Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками і скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2017 року.

Додатком №1 до договору №30/11-НО є Специфікація №1 від 30.11.2017 року, згідно якої ТОВ "Екотрансоіл" поставляється, а ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" приймається товар: підпірний насос Mission кількістю 1 шт. та рама несуча кількістю 1 шт. Доставка здійснюється транспортом та за рахунок покупця (т.1 а.с. 95).

За наслідками здійснення господарських операцій ТОВ "Екотрансоіл" виписано позивачу: податкову накладну №2 від 30.11.2017 року та видаткову накладну №11 від 30.11.2017 року (т.1 а.с. 96, 98).

Дослідивши вказані первинні документи ТОВ "Екотрансоіл", складені для документального оформлення господарських операцій з придбання ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" товарів, відсутні підстави для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме, останні містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру товару, кількість товару, ціну товару.

Підпірний насос Mission кількістю 1 шт. та раму несучю отримано за довіреністю заступником директора з виробництва Трембачем Т.Г .

Розрахунок за придбаний товар здійснено у безготівковій формі, що підтверджується відомостями із банківської виписки (т.1 а.с. 100-101).

На підтвердження факту транспортування придбаного товару позивачем надано товарно-транспортну накладну №30/11/17 від 31.11.2017 року (т.2 а.с. 14).

Згідно письмових пояснень позивача судом першої інстанції встановлено, що у ТТН допущено описку, а саме місце навантаження та розвантаження придбаного товару збігається, при цьому навантаження товару здійснювалося за адресою: 36014, Полтавська область, місто Полтава, Шевченківський район, провулок Романа Шухевича, 4 (т.2 а.с. 12-13).

На підтвердження необхідності придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ "Екотрансоіл" та їх подальшої реалізації, позивачем надано: договір поставки №301117 від 30 листопада 2017 року з додатками (т.1 а.с. 103-109), комплектацію номенклатури №1 від 05 січня 2018 року (т.1 а.с. 110), видаткову накладну №6 від 05 січня 2018 року (т.1 а.с. 111), довіреність №1060 від 26 грудня 2017 року (т.1 а.с. 112), товарно-транспортну накладну (т.1 а.с. 113), податкову накладну №75 від 07 грудня 2017 року (т.1 а.с. 114), податкову накладну №4 від 03 січня 2018 року (т.1 а.с. 116).

Під час розгляду справи встановлено, що 01.08.2017 року між ТОВ "НКГ Еквіп" (постачальник) та ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" (покупець) укладено договір №01082017 (т.1 а.с. 118-122).

За умовами договору постачальник зобов`язується передати (поставляти) в обумовлені строки другій стороні товар, а покупець зобов`язується приймати товар і сплачувати за нього певні грошові суми. Предметом поставки є визначений товар з найменуванням, зазначеним у специфікаціях та (або) товарних накладних, що є невід`ємними частинами договору, підписаних постачальником та покупцем. У Специфікаціях зазначається про: асортимент, кількість, ціну, вартість, якість, умови щодо гарантії якості, умови оплати, строк поставки, умови поставки, витрати з доставки (транспортування) товару. Поставка (передача, відвантаження) товару покупцю здійснюється постачальником на склад покупця, якщо інше не визначено сторонами. Разом з товаром постачальник повинен передати покупцю документи, які належать до передачі разом з товаром. До таких документів належать бухгалтерські документи та документи, що засвідчують транспортування, якість товару (гігієнічний висновок, сертифікат якості, сертифікат відповідності, технічний паспорт тощо) за умови, що надання таких документів є обов`язковим згідно законодавства. Право власності на поставлений товар переходить до покупця в момент отримання товару від постачальника за товарною накладною. Поставка товару здійснюється за рахунок постачальника в строк, що визначено сторонами у Специфікації. Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

Згідно Специфікації №1 від 01 серпня 2017 року до договору поставки №01082017, ТОВ "НГК Еквіп" поставляється, а ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" приймається товар: бурові труби 73 мм (73*9.19 G-105 - приєднуюча різьба ліва NC 31) кількістю 17,40 тон. Строк поставки: 5 днів з моменту отримання попередньої оплати. Умови поставки: склад покупця (т.1 а.с. 123).

01.08.2017 між сторонами складено Специфікацію №2 до договору поставки №01082017, згідно якої ТОВ "НГК Еквіп" поставляється, а ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" приймається товар: поршень ф 180 мм F-800, кількістю 2 шт.; поршень ф 160 мм F-800, кількістю 16 шт.; поршень ф 150 мм F-800, кількістю 17 шт.; поршень ф 140 мм F-800, кількістю 12 шт.; поршень ф 120 мм F-800, кількістю 4 шт.; поршень ф 100 мм F-800, кількістю 2 шт.; втулку ф 100 мм F-800, кількістю 1 шт.; шток F-800, кількістю 6 шт.; втулку ф 180 мм F-1300 кількістю 1 шт.; втулку ф 140 мм F-1300 кількістю 1 шт. Строк поставки: 5 днів з моменту отримання попередньої оплати. Умови поставки: Склад покупця (т.1 а.с. 124).

За наслідками здійснення господарських операцій ТОВ "НГК Еквіп" виписано позивачу: податкові накладні №1 від 03 серпня 2018 року і №2 від 03 серпня 2018 року та видаткові накладні №2 та №3 від 03 серпня 2018 року (т.1 а.с. 125-130).

Дослідивши вказані первинні документи ТОВ "НГК Еквіп", складені для документального оформлення господарських операцій з придбання ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" товарів, відсутні підстави для визнання їх такими, що не відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме, останні містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру товару, кількість товару, ціну товару.

Розрахунок за придбаний товар здійснено у безготівковій формі, що підтверджується відомостями із банківської виписки (т.1 а.с. 131-132).

Згідно умов договору та Специфікацій до нього поставка товару здійснювалася силами постачальника.

На підтвердження необхідності придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ "НГК Еквіп" та їх подальшої реалізації, позивачем надано: договір поставки №28/08-17 від 28 серпня 2017 року з додатками (т.1 а.с. 137-138), видаткову накладну №47 від 24 жовтня 2017 року (т.1 а.с. 143), довіреність №24/10-1 від 24 жовтня 2017 року (т.1 а.с. 144), договір перевезення №4 від 01 березня 2017 року (т.1 а.с. 133-135), банківську виписку (т.1 а.с. 136).

З матеріалів справи вбачається, що у позивача за договорами оренди №11 від 01 січня 2017 року, №3/2017 від 01 січня 2017 року, №01/10 від 01 жовтня 2018 року, №22 від 01 січня 2019 року наявні нежитлові приміщення призначені для здійснення господарської діяльності (т.1 а.с. 219-243).

Згідно договорів оренди транспортного засобу позивач користується автомобілями: VOLKSWAGEN TRANSPORTER та JAK HFC 1020K (т. 1 а.с. 244-247).

Судом також встановлено, що наказом №1-зп від 03 січня 2017 року, до якого внесено зміни наказом №3 зп від 29 грудня 2018 року, затверджено штатний розклад ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" (т.1 а.с. 248-252).

Що стосується посилань апелянта на допущення позивачем порушення заповнення товарно - транспортної накладної в результаті здійснення господарської діяльності із ТОВ "Екотрансоіл", колегія суддів зазначає, що певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведених господарських операцій, у тому числі товарно-транспортних накладних, на що на обґрунтування своєї позиції посилається відповідач, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів.

Такі документи є належними і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками, проте, як у спірному випадку, містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, а також підтверджують фактичність здійснення таких операцій.

За умови встановлення факту перевезення товару у процесі його поставки від заявлених контрагентів порядок заповнення товарно-транспортних накладних не має вирішального значення для визначення податкових наслідків операцій з поставки товару.

За приписами розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14 жовтня 1997 року, товаротранспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно пунктів 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Суд також враховує, що відповідно до пункту 201.8 статті 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 ПК України визначено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

Стосовно контрагентів позивача - ТОВ "Екотрансоіл" та ТОВ "НГК Еквіп" то слід зазначити, що фактів визнання недійсним або анулювання свідоцтва про державну реєстрацію на момент здійснення господарських операцій судом не встановлено; продавець знаходився в Єдиному державному реєстрі, а також мав свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Судом при розгляді справи враховано, що відповідач, вказуючи на порушення ТОВ "Надійне обладнання та свердловинний сервіс" податкового законодавства України, фактично посилається на безтоварність господарських операцій контрагентів позивача - ТОВ "Екотрансоіл" та ТОВ "НГК Еквіп" із ТОВ "Скарвал" та ТОВ "Кавіра".

При цьому, чинним законодавством України на учасників цивільно-правових відносин, які є платниками податків, не покладено обов`язку та не визначено право перевірки відповідності законодавству статусу контрагентів, в т.ч. перебування за місцезнаходженням, та дотримання ними вимог податкового законодавства. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковими для правозастосування органами правосуддя.

Європейський суд з прав людини в ухвалених Рішеннях, а саме у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отже, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Не може бути також беззаперечним доказом безтоварності господарських операцій і відсутність документів на підтвердження якості придбаних Товариством у контрагента товарів, оскільки такі документи не є документами, на підставі яких формуються показники податкової та бухгалтерської звітності.

Відповідачем не надано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при здійсненні ними договірних відносин взаємоузгоджених зловмисних дій, не спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на наявність кримінальних справ стосовно контрагентів позивача ТОВ "Екотрансоіл" та ТОВ "НГК Еквіп", оскільки в зазначених кримінальних провадженнях відсутні вироки.

В акті перевірки податковим органом не встановлений факт відсутності поставки тих товарно-матеріальних цінностей, за результатами придбання яких позивачем сформовано податковий кредит.

Твердження відповідача про відсутність здійснення господарської операції ТОВ "Надійне обладнання і свердловинний сервіс" фактично ґрунтуються на податковій інформації зібраній відносно ТОВ "Екотрансоіл" та ТОВ "НГК Еквіп" та відсутністю у ТТН повних даних про пункти навантаження/розвантаження ТМЦ. Податковим органом не доведено фактичних обставин, які ставлять під сумнів реальність господарської операції. Придбані товари необхідні для здійснення діяльності позивача та основної мети такої діяльності - отримання прибутку.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту за відповідний період.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ТОВ Надійне обладнання і свердловинний сервіс" порушень податкового законодавства, визначених актом перевірки №1640/16-31-14-05-09/39109641, на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 02 січня 2019 року № та №.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не довів законність та обґрунтованість власних дій, що є предметом оскарження позивачем.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 77 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення - рішення, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Що стосується постанов Верховного Суду, на які посилається апелянт в обґрунтування своїх доводів, то вони стосуються інших правовідносин.

Колегія суддів вважає, що правовідносини у цих справах і у справі, що розглядається, не є релевантними, а тому відсутні умови для застосування правових висновків Верховного Суду у зазначених вище справах.

Також, відповідачем у своїй апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували рішення суду першої інстанції, не наведено доказів на підтвердження наявності порушення позивачем норм податкового законодавства чи доказів, які не було досліджено у суді першої інстанції.

Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 року по справі № 440/1158/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 по справі № 440/1158/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 30.09.19.