Справа № 127/21160/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 127/21160/19

30 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю.

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького відділу поліції Головного Управління національної поліції у Вінницькій області, Управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Вінницькій області в особі заступника начальника управління Заверухи Олексія Анатолійовича про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2019 року залишено без руху. Запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, у строк протягом 10 днів з моменту отримання ухвали усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.

Скаржник на виконання вказаної ухвали надіслав до суду заяву про звільнення від сплати судових витрат. Позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору з огляду на відсутність коштів для його сплати. Зокрема, посилається на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за 2018 рік.

На підтвердження заявленого клопотання скаржником додано копію акту №1 обстеження житлових умов від 25.02.2019 року; Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2018 по 2 квартал 2019 згідно якого ОСОБА_1 отримав 1682,28 грн; довідку видану Вінницьким міським центром зайнятості від 20.09.2019, відповідно якої ОСОБА_1 з 22.05.2015 року перебуває на обліку у центрі зайнятості.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону Закон № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Слід відзначити, що важкий майновий стан сторони входить до предмета доказування і, відповідно, має бути підтверджений належними і допустимими, у розумінні статей 73, 74 КАС України, доказами.

Тож, для застосування судом положень частини 1 статті 133 КАС України та Закону України «Про судовий збір» повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що додана ОСОБА_1 ксерокопія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків не можу бути безумовним самостійним доказом підтвердження незадовільного майнового стану позивача.

Той факт, що належне ОСОБА_1 на праві власності житло, потребує ремонту не може бути підтвердженням його скрутного матеріального становища.

Колегія суддів зауважує, що скаржником не надано інших доказів на підтвердження свого майнового стану (інформації про розмір пенсійних та інших соціальних виплат), а апеляційний суд ставить під сумнів факт того, що скаржник за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2019 року, тобто тривалий, не мав достатніх доходів, оскільки є очевидним, що за таких підстав вказана особа не мала змоги забезпечувати себе навіть речами найпершої необхідності.

Разом з тим, як встановлено судом, апелянт є працездатною особою в працездатному віці (не досяг пенсійного віку, не є особою з інвалідністю) та не має на утриманні непрацездатних осіб, які потребують сторонньої допомоги, а відтак має можливість працювати, отримувати грошову винагороду за свою працю та піклуватися про себе.

Крім того, звільнення скаржника від законодавчо встановленого обов`язку зі сплати судового збору у відповідності до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є правом суду, а перелік осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору вказаний у статті 5 Закону України «Про судовий збір», проте, заявник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія цієї статті Закону.

Вказане узгоджується з позицією Верховного суду в ухвалі від 14 січня 2019 року у справі №826/9855/18.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Керуючись 73, 74, 133, 248, 321, 325 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 вересня 2019 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.