Справа № 160/3394/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

03 червня 2019 року Справа № 160/3394/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судці Жукової Є.О.,
при секретарі судового засідання Рубані А.В.,
представника позивача Гільбурда Р.Ю
представника відповідача Суріної О.С.
16.04.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «НІКОПОЛЬСЬКИЙ МЕДІА-ЦЕНТР» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування пункту 1 Припису про усунення виявлених порушень №ДН 1434/1505/АВ/П від 19.03.2019 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року провадження у справі за №160/3394/19 було відкрито та призначено до судового розгляду у порядку підготовчого провадження, за правилами загального позовного провадження.
В розділі III Акту «Опис виявлених порушень» інспектор зазначає, що протягом 2018 року ПрАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ МЕДІА-ЦЕНТР», в особі Директора ОСОБА_3 (ЗАМОВНИК) було укладено 5 Договорів цивільно-правового характеру з фізичними особами (ВИКОНАВЦІ) на виконання певних видів робіт.
Вважаючи це прихованими трудовими відносинами, інспектор надала в Акті свої висновки щодо цих договорів, зокрема, щодо того, що послуги, які надаються за договорами згідно Класифікатора професій ДК 003:2010 відносяться до трудових обов`язків визначених Класифікатором професій, послуги мають систематичний характер, зазначені професії підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку, робота працівників фактично організовувалась ПрАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ МЕДІА-ЦЕНТР», крім того, працівники несли матеріальну відповідальність (п. 3.1. Договорів), яка передбачена саме трудовими відносинами.
19 березня 2019 року Позивач отримав Припис про усунення виявлених порушень № ДН 1434/1505/АВ/П від 19.03.2019 року. Пунктом 1 Припису Позивача зобов`язано усунути порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю щодо п`яти найманих працівників, які допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого в письмовій формі із наказом та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.
Позивач не погоджується з винесеним приписом, оскільки не вбачає в діях підприємства допущення порушень законодавства про працю. Так, протягом 2018 року між позивачем та п`ятьма фізичними особами були укладені цивільно-правові договори на надання послуг, визначених у розділі «Предмет договору». За умовами укладених договорів надавались послуги з прибирання приміщень, транспортні послуги, послуги з забезпечення роботи монтажної. В жодному пункті договорів не зазначено, що Виконавець підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, чи має виконувати роботу в період визначений графіками змінності. Крім того, договори № 2 від 02.01.2018 року та № 8 від 01.06.2018 року містять пункт 2.2. за яким, Виконавець надає послуги на свій ризик, а Замовник не несе відповідальності за порушення Виконавцем правил техніки безпеки та охорони праці. Така умова притаманна лише для договорів цивільно-правового характеру, за яким Виконавець самостійно несе відповідальність за результати та наслідки такої роботи.
Вказані вище договори нікчемними не визнано, реальний характер придбання вказаних послуг підтверджено актами приймання передачі виконаних робіт. Позивач наполягає, що законом не заборонено і укладання цивільно-правових договорів, за якими жодний результат праці замовнику передаватися не буде, оскільки послуги, що надаються за такими договорами є невід`ємними від самого процесу їх надання. А отже укладання вказаних договорів не свідчить про порушення вимог законодавства про працю.
Разом з тим, професії, за якими працювали/працюють особи (з якими укладені договори цивільно-правового характеру), відповідно до кваліфікаційних характеристик виконували систематично трудові функції, за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, робота зазначених працівників фактично організовувалась ПрАТ «Нікопольський МЦ», крім того, працівники несли матеріальну відповідальність (п. 3.1 Договорів), тому в даному випадку Товариство мало законні підстави на укладання трудових договорів.
З аналізу змісту наданих чітко Договорів встановлено, що зазначені у Договорах надані послуги відносяться до робіт постійного характеру виконання.
Таким чином, предметом укладених Договорів ПрАТ «Нікопольський медіа- центр» з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізичні особи повинні були виконувати систематично певні трудові функції на Товаристві відповідно до визначеного виду виконуваної роботи.
Таким чином, в ході проведення інспекційного відвідування встановлено фактичний допуск трьох працівників до роботи у Позивача, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 без укладення трудового договору, що порушує вимоги ч. 1 ст. 21 КЗпП України: «Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ніш органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник, підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін».
Враховуючи вищевикладене, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо здійснення інспекційного відвідування ПрАТ «Нікопольський медіа-центр» діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вважає, що п.1 Припису від 19 березня 2019 року № ДН1434/1505/АВ/П є законним та обгрунтованим, складеним на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для їх скасування.
В судовому засіданні, призначеному на 03.06.2019 р., судом було поставлено на розгляд питання щодо можливості переходу до розгляду справи по суті за доказами, які наявні у матеріалах справи.
Повноважні представники сторін не заперечували щодо переходу до розгляду справи по суті.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи по суті, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 КАС України безпосередньо 03.06.2019 року.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників відповідача, судом встановлено, матеріалами справи підтверджено наступне.
За результатами інспекційного відвідування, 13 березня 2019 року був складений Акт №ДН2140/268/АВ та один примірник акту було надано головному бухгалтеру ОСОБА_10 , що підтверджується підписом останньої ( акт підписано без заперечень).
Акт був підписаний без зауважень, 18 березня 2019 року на адресу Головного управління надійшли заперечення від позивача.
18 березня 2019 року за вих.№ 105/4.3-19 інспектором праці була надана відповідь на заперечення позивачеві.
Інспекційне відвідування проведене з 12 по 13 березня 2019 вибірковим способом за 2018 рік та поточний період 2019 року.
Про початок проведення інспекційного відвідування здійснений відповідний запис в Журналі реєстрації заходів державного нагляду (контролю).
Відповідальними за фінансово-господарську діяльність у Товаристві з правом підпису були:
- директор ОСОБА_3 з 14.05.2013 по теперішній час, на підставі наказу від 14.05.2013 №4, виданого на відповідність протоколу засідання акціонерів Наглядової ради ПрАТ «Нікопольський медіа-центр» від 13.05.2013 №369;
- головний бухгалтер ОСОБА_10 з 03.06.2014 по теперішній час, відповідно наказу «Про призначення на посаду» від 02.06.2014 №2.
Згідно Інформації від 25.02.2019, наданої директором ПрАТ «Нікопольський МЦ», заборгованість із заробітної плати не обліковується, укладено з працівниками у письмовій формі договорів ЦПХ - 3 шт., кількість штатних працівників становить 4 особи.
Під час проведення інспекційного відвідування, розпочатого 12.03.2019 об 11 год. 00 хв. директором ОСОБА_3 були надані копії правовстановлюючих документів; штатний розпис станом на 2018 та 2019 роки, накази про призначення на посаду директора головного бухгалтера; журнал реєстрації наказів по підприємству; книгу обліку трудових книжок та вкладишів до них; особові картки на працівників; табелі обліку робочого часу, відомості нарахування та виплати заробітної плати за 2018 рік та за січень 2019 року-, звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (Додаток 4 (таблиця 5, 6) до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) за 2018 рік), звіт № 1ДФ за 2018 рік, договори ЦПХ.
Під час проведення інспекційного відвідування встановлено, що протягом 2018 року, ПрАТ «Нікопольський МЦ», в особі директора ОСОБА_3 (замовник) було укладено 5 Договорів цивільно-правового характеру з фізичними особами (виконавці) на виконання певних видів робіт, а саме:
1. ОСОБА_4 (виконавець) договір цивільно- правового характеру від 02.01.2019 №2. Термін дії договору з 02.01.2018 по 31.12.2018. Предметом договору є надання послуг з безперебійної роботи монтажної, по контролю за станом та експлуатацією обладнання Підприємства, підготовці та подачі документації,, для отримання ліцензії дозволу на право мовлення, надання методичної та практичної допомоги з реалізації проектів та програм, планів та договорів, складання графіків робіт, замовлень схем та іншої технічної документації, звітності по затвердженим формам у визначені терміни у зручний для замовника час.
В свою чергу замовник зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити виконані послуги, після підписання акта виконаних послуг/робіт, за результатам дослідженних актів-приймання виконаних робіт та сплати за отримані послуги встановлено, що послуга надавалася систематично, протягом 5 місяців.
2. ОСОБА_5 договір цивільно- правового характеру від 01.06.2018 №8. Термін дії договору з 01.06.2018 по 31.12.2018. Предметом договору є надання послуг з безперебійної роботи монтажної, по контролю за станом та експлуатацією обладнання Підприємства, підготовці та подачі документації,, для отримання ліцензії дозволу на право мовлення, надання методичної та практичної допомоги з реалізації проектів та програм, планів та договорів, складання графіків робіт, замовлень схем та іншої технічної документації, звітності по затвердженим формам у визначені терміни у зручний для замовника час. В свою чергу замовник зобов`язується своєчасно прийняти та оплатити виконані послуги, після підписання акта виконаних послуг/робіт.
Згідно Актів-приймання виконаних робіт та сплати за отримані послуги, послуга надавалася систематично, протягом 7 місяців.
3. ОСОБА_6 (виконавець) - договір цивільно-правового характеру від 02.07.2018 №9. Термін дії договору з 02.07.2018 по 31.12.2018. Предметом договору є надання послуг по прибиранню приміщень ПрАТ «Нікопольський МЦ» (дві кімнати 8-43,1 м) у зручний для замовника час. В свою чергу замовник зобов`язаний забезпечити виконавця усім необхідним для виконання послуги та оплатити за отримані послуги. Дослідженням Актів-приймання виконаних робіт та оплати за отримані послуги встановлено, що послуга надавалася систематично, протягом 6 місяців.
4. ОСОБА_13 (виконавець) - договір цивільно-правового характеру від 11.04.2018 №6. Термін дії договору з 11.04,2018 по - 31.12.2018. Предметом договору є надання послуг по прибиранню приміщень ПрАТ «Нікопольський МЦ» (дві кімнати 8-43,1 м) у зручний для замовника час. В свою чергу замовник зобов`язаний забезпечити виконавця усім необхідним для виконання послуги та оплатити за отримані послуги. Згідно Актів-приймання виконаних робіт та сплати за отримані послуги, послуга надавалася систематично протягом 3 місяців.
5. ОСОБА_8 (виконавець) - договір цивільно-правового характеру від 02.01.2018 №3. Термін дії договору з 02.01.2018 по 31.12.2018. Предметом договору є зобов`язання виконувати транспортні послуги. В свою чергу замовник зобов`язаний забезпечити виконавця паливно-мастильними матеріалами та своєчасно оплатити за виконану роботу. Дослідженням Актів-приймання виконаних робіт та сплати за отримані послуги встановлено, що послуга надавалася систематично, протягом 2018 року.
З висновків акту інспекційного відвідування встановлено, що послуги, які надаються за договорами згідно Класифікатора професій ДК 003:2010 відносяться до трудових обов`язків визначених Класифікатором професій, послуги мають систематичний характер, зазначені професії підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку, робота працівників фактично організовувалась ПрАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ МЕДІА-ЦЕНТР», крім того, працівники несли матеріальну відповідальність (п. 3.1. Договорів), яка передбачена саме трудовими відносинами. Таким чином, предметом укладених договорів ПрАТ «НМЦ» з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат.
Відтак, зазначеними діями, ПрАТ «НІКОПОЛЬСЬКИЙ МЕДІА-ЦЕНТР» дійсно порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині фактичного допуску 5 працівників до роботи без оформлення трудового договору, що позбавляє робітників права на соціальний захист у випадку безробіття.
Позивачем 15 березня 2019 року були надані Зауваження на Акт інспекційного відвідування, зокрема щодо укладених цивільно-правових договорів.
19 березня 2019 року позивач отримав припис про усунення виявлених порушень № ДН 1434/1505/АВ/П від 19.03.2019 року. Пунктом 1 припису позивача зобов`язано усунути порушення ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю щодо п`яти найманих працівників, які допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого в письмовій формі із наказом та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу. Порушення вимагалося усунути до 25.03.2019 року, не допускаючи їх у подальшому.
Не погоджуючись з вимогою припису про усунення виявлених порушень № ДН 1434/1505/АВ/П від 19.03.2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з метою визнання протиправним та скасування пункту 1 припису щодо допущення до роботи п`яти працівників без укладення трудового договору.
Дослідивши обставини по справі, суд приходить до наступних висновків.
Правовідносини сторін, пов`язані з визначенням правових та організаційних засад, основних принципів і порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) регулюються нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України, закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96; Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509; Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390; Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утворений в порядку, визначеному Конституцією та законами України, та зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, встановлених відповідним законом.
«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури вчинення дій, і повинен обирати лише встановлені законом способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.1 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державним наглядом (контролем) є діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» основними принципами державного нагляду (контролю), зокрема, є і: рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав і законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно - правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно - правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/ або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь - якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.
Відповідно до ч.10 ст.4 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», серед загальних вимог до здійснення державного нагляду (контролю) відноситься, зокрема і така, що посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь - яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.
Відповідно до ст.ст.5 - 7 закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначаються планові та позапланові заходи здійснення державного нагляду (контролю), розпорядчі документи органів державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст.8 наведеного вище закону України, при визначенні повноважень та обов`язків органів державного нагляду (контролю), зазначаються, зокрема, і такі обов`язки, як: повне, об`єктивне та неупереджене здійснення державного нагляду (контролю) у межах повноважень, передбачених законом; дотримання ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримання від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства, неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання; дотримання встановлених законом приписів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до п.6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань, має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь - яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці; безперешкодно, без попереднього повідомлення проходити до будь - яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.
Відповідно до пп.6 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, інспекційні відвідування проводяться за інформацією ДФС та її територіальних органів про невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника.
Відповідно до п.п.8, 9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.
Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.
Відповідно до пп.1 п.11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.
Відповідно до п.19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Відповідно до п.23 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Відповідно до п. 27 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Відповідно до п. 28 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.
Відповідно до п.29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. №295, заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 року №390 встановлено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов`язків мають повноваження державного інспектора з питань праці, та надано інспектору право проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 визначається механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.2-7 ст.53 Закону України «Про зайнятість населення».
Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:
1) при організованому наборі працівників;
2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;
3) при укладенні контракту;
4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;
5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);
6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;
7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Так, згідно з цивільно-правових договорів укладених з ОСОБА_4 та з ОСОБА_5 про надання послуг з безперебійної роботи монтажної, по контролю за станом та експлуатацією обладнання Підприємства, підготовці та подачі документації,, для отримання ліцензії дозволу на право мовлення, надання методичної та практичної допомоги з реалізації проектів та програм, планів та договорів, складання графіків робіт, замовлень схем та іншої технічної документації, звітності по затвердженим формам у визначені терміни у зручний для ЗАМОВНИКА час.
Разом з тим, зазначена в договорах послуга, згідно класифікатора професій ДК 003:2010, визначена за кодом 2144.2 та відноситься до професії інженер засобів радіо та телебачення, має постійний характер та є працею в процесі виробництва.
Згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики від 29 грудня 2004 року №336, до обов`язків інженера належить: готувати графіки робіт, замовлення, заявки, інструкції, пояснювальні записки, карти, схеми, іншу технічну документацію, а також установлену звітність за затвердженими формами і у визначені терміни. Надавати.,, методичну і практичну допомогу під час реалізації проектів та програм, планів і договорів. Здійснює експертизу технічної документації, нагляд та контроль за станом і експлуатацією обладнання.
В свою чергу, згідно відомостей з ЄДРПОУ ПрАТ «Нікопольський МЦ» займається наступним видом господарської діяльності: діяльність у сфері телевізійного мовлення (основний) (КВЕД 60.20).
Щодо договорів укладених з ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , про надання послуг по прибиранню приміщень ПрАТ «Нікопольський МЦ» (дві кімнати 8-43,1 м).
Так, згідно класифікатора професій ДК 003:2010, професія прибиральниці відноситься до коду КП 9132. Згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, до обов`язків прибиральниці належить: витирати пил, підмітати і мити вручну або за допомогою машин і пристроїв підлогу, сходи, сходові марші та площадки, вікна, стіни, стелі у виробничих приміщеннях. Готувати різні мийні та дезінфікуючі розчини для миття підлоги, стін, вікон та стель. Одержувати мийні засоби, інвентар та витиральні матеріали.
Допитана в судовому засіданні в якості свідча ОСОБА_6 розповіла суду, що з червня 2018 року по березень 2019 року працювала на підприємстві прибиральницею, мийні засоби та інвентар по вбиранню отримувала на підприємстві, оплату за роботу отримувала згідно акту приймання виконаних робіт.
Посади прибиральниці штатним розкладом підприємства не передбачено.
Щодо договору укладеного з ОСОБА_16 згідно класифікатора професій ДК 003:2010, професія останнього відноситься до коду КП 832 - Водій автотранспортних засобів. Згідно довідника кваліфікаційних характеристик професій водій автотранспортного засобу керує автомобільними транспортними засобами, які відносяться до категорії "B", за різних дорожніх умов; виконує вимоги правил дорожнього руху, правил перевезень вантажів, пасажирів та багажу; забезпечує належний технічний стан автотранспортного засобу; перевіряє технічний стан автотранспортного засобу перед виїздом на лінію та після повернення з рейсу; забезпечує справність обладнання відповідно до вимог стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху і охорони навколишнього середовища; виконує роботи з щоденного технічного обслуговування автотранспортного засобу; подає автотранспортний засіб під навантаження та розвантаження або до місця посадки і висадки пасажирі; контролює правильність завантаження, розміщення та кріплення вантажів у кузові автотранспортного засобу малої вантажопідйомності, а також порядок розміщення пасажирів в легкових автомобілях; усуває технічні несправності, які виникають під час роботи автотранспортного засобу на лінії і не потребують розбирання головних механізмів; виконує регулювальні робот; заправляє автомобільні транспортні засоби паливом та іншими експлуатаційними матеріалами; оформлює дорожню документацію тощо.
Професії, за якими працювали/працюють особи (з якими укладені договори цивільно-правового характеру), відповідно до кваліфікаційних характеристик виконували систематично трудові функції, за конкретною кваліфікацією, професією, посадою, підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, робота зазначених працівників фактично організовувалась ПрАТ «Нікопольський МЦ», крім того, працівники несли матеріальну відповідальність (п. 3.1 Договорів), тому в даному випадку Товариство мало законні підстави на укладання трудових договорів.
Аналізом змісту наданих Договорів встановлено, що зазначені у Договорах надані послуги відносяться до робіт постійного характеру виконання.
Таким чином, предметом укладених Договорів ПрАТ «Нікопольський медіа- центр» з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізичні особи повинні були виконувати систематично певні трудові функції на Товаристві відповідно до визначеного виду виконуваної роботи.
Цивільно-правовим договором повинно бути визначено не те, що працівник буде робити, а те, що він повинен зробити. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Таким чином, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.
Відповідно до листа Мінпраці від 16.05.2011 №151/06/186-11. за наявності ознак, притаманних трудовим відносинам, повинен укладатися трудовий договір, а не договір цивільно-правового характеру. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності -залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється.
Відповідно до ч. 5 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям заборонено застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, учиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
у відповідності до ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це* домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завд анням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Ще одна відмінність між зазначеними договорами полягає в тому, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації, тощо.
При цьому дії Позивача щодо надання трудовому договору форми цивільно- правового договору перешкоджає реалізації права фізичної особи на працю, гарантованого Конституцією України та Кодексом законів про працю України, шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічно оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.
З наведеного вбачається, що якщо фізична особа взяла на себе обов`язок виконати роботу і передати замовникові результат роботи - це договір підряду або інший цивільно- правовий договір; в свою чергу, якщо ж громадянин виконує роботи під керівництвом іншої сторони, що прийняла на себе обов`язок організовувати працю, одержала право давати вказівки щодо послідовності проведення робіт - це трудовий договір.
Суд зазначає, що професії, за якими працювали особи, з якими укладено договори цивільно-правового характеру, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - інженери засобів радіо та телебачення; ОСОБА_6 та ОСОБА_13 - прибиральниці; ОСОБА_8 - водій, відповідно до кваліфікаційних характеристик не носять разовий характер.
Відтак, ПрАТ «Нікопольський МЦ» повинно було укладати не цивільно-правові договори, а трудові із зазначеними вище по тексту особами оскільки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 виконували певні трудові функції та були залучені до процесу праці постійно, а не залучались одноразово. Таким чином, від таких осіб був необхідний процес праці, а не її кінцевий результат.
Крім того, як підтверджено матеріалами справи, а саме: відомостями вказаними безпосередньо у тексті наведених вище цивільно-правових договорів, суд зазначає, що укладення цивільно-правових договорів з громадянами носили постійний характер, відтак в даному випадку доречні трудові відносини, які повинні регулюватись КЗпП України, а не ЦК України.
Згідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ніш органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник, підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов 'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України .
Відповідно до частини третьої статті- 24 Кодексу законів про працю України Кабінетом Міністрів України постановлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.
Жодних повідомлень позивачем не подавалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Так, інспекційне відвідування позивача за результатами якого сформовано акт перевірки №ДН1434/1505/АВ від 13 березня 2019 року. було призначено та здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, що позивачем не заперечується.
Також, суд вважає обґрунтованими висновки відповідача, викладені в акті перевірки №ДН1434/1505/АВ від 13 березня 2019 року, за наслідками якого складено оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень №ДН1434/1505/АВ/П від 19 березня 2019 року, зазначені вище не є спростованими будь-якими належними та допустимими, в розумінні ст.ст.73-76 КАС України, доказами з боку позивача.
Встановлені в акті перевірки порушення підтверджується відповідними доказами, наведеними в матеріалах справи, натомість позивачем не надано доказів та обґрунтованих пояснень щодо спростування виявлених порушень.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.
Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Таким чином, оскаржуваний припис про усунення виявлених порушень №ДН1434/1505/АВ/П від 19 березня 2019 року, відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України і скасуванню не підлягає.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ПрАТ «Нікопольський медіа-центр» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровські області про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень №ДН1434/1505/АВ/П від 19 березня 2019 року є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову в задоволенні позовної заяви ПрАТ «Нікопольський медіа-центр» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровські області про визнання протиправним та скасування припису про усунення виявлених порушень суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 242-244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 червня 2019 року.

Суддя Є.О. Жукова