Справа № 822/2301/15
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2301/15

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

18 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

представника відповідача Керничка О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року (проголошено в м. Хмельницький, повний текст складено 15.03.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Красилівської об`єднаної державної податкової інспекції в особі Староконстянтинівського відділення про визнання протиправним та скасування вимоги.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у задоволенні вищевказаних позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а оскаржувану постанову суду першої інстанції від 29 липня 2015 року залишено без змін.

Проте, постановою Верховного суду від 26 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи Хмельницьким окружним адміністративним судом 19 лютого 2019 року постановлено ухвалу про заміну відповідача на Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

В свою чергу, за результатом нового розгляду, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною та скасовано вимогу про стягнення боргу №Ф-ЗУ від 02 червня 2015 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу в якій апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїх доводах апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог є помилковим, так як під час проведення перевірки податковим органом належним чином встановлено порушення позивачем Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», посилаючись на обставини, наведені в акті перевірки.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

В судовому засіданні представник відповідач послався на обставини викладені в апеляційній скарзі та просив суд її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.03.2003 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підставі направлень №135 та №136 від 20.05.2015 та наказу про проведення виїзної документальної перевірки №302 від 20.05.2015 року, у період з 20.05.2015 по 26.05.2015 посадовими особами відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено акт №534/464 від 02.06.2015.

У висновку акта перевірки зазначено, що за наслідками проведеної перевірки встановлені наступні порушення:

п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, позивач нараховуючи та виплачуючи заробітну плату найманим працівникам за період з 01.05.2014 по 30.11.2014 первинних документів (в т.ч. відомість про нарахування та виплату заробітної плати, трудовий договір, табель обліку робочого часу тощо), які б свідчили про нарахування та виплату заробітної плати для даної категорії працівників та утримання і перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету не вела;

пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, абз. "а" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_2 за період з 01.05.2014 по 30.11.2014 нараховуючи та виплачуючи дохід у вигляді заробітної плати не нараховувала та не утримувала податок з доходів фізичних осіб (всього нараховано/виплачено доходу на загальну суму 14000,00 грн.), в результаті чого занижено та не сплачено до бюджету (не перераховано) податок на доходи фізичних осіб в розмірі 2024,40 грн.;

абз. "б" п. 176.2 ст. 176, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, позивач нараховуючи та виплачуючи дохід у вигляді заробітної плати для найманих працівників за період ІІ-ІV квартали 2014 року розрахунок за формою 1 ДФ до податкового органу не подавала;

абз. 1 ч. 7 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", ФОП ОСОБА_1 з травня 2014 року по листопад 2014 року використовувалася праця найманих працівників та було виплачено 14000,00 доходу (заробітної плати) з якого не утримано та не перераховано єдиний соціальний внесок із заробітної плати найманих працівників в сумі 504,00 грн.;

ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивачем не нараховано та не перераховано єдиний внесок нарахований на заробітну плату найманих працівників в сумі 5188,40 грн.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-ЗУ від 02 червня 2015 року в розмірі 5692,40 грн.

Не погоджуючись з рішеннями податкового органу позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України "Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 2, 6-8 частини першої статті 4 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині дев`ятій цієї статті), встановлюється у розмірі 3,6 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності.

Документальною позаплановою виїзною перевіркою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року встановлено, що позивач у своїй господарській діяльності використовувала працю 3-х найманих працівників без належного оформлення трудових відносин та з виплатою доходів (заробітної плати) без нарахування, утримання і перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000941 по факту порушення вимог законодавства про працю, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 03.01.2014 передала в оренду належне їй приміщення по АДРЕСА_1 своєму чоловіку ФОП ОСОБА_3 строком на один рік.

Крім цього, в ході досудового розслідування здобуто докази, що швейна майстерня, в якій проводилась перевірка належить ФОП ОСОБА_4 .. В свою чергу ОСОБА_1 є лише орендодавцем приміщення в якому розташована відповідна майстерня.

Тому, за результатами досудового розслідування 14.08.2015 старшим слідчим СВ Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області Хомичем Д.І. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.172 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у спірний період, вказаний у акті перевірки, не могли працювати у ФОП ОСОБА_1 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно виплати заробітної плати ФОП ОСОБА_1 трьом працівникам до їхнього належного оформлення ФОП ОСОБА_4 , оскільки вони не підтверджуються жодними допустимими доказами та спростовуються матеріалами справи.

Оскільки інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 жовтня 2019 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.