Справа № 200/3251/19-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року справа №200/3251/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

за участю секретаря судового засіданні Сухова М.Є.,

представника позивача Єлізарової К.Д.,

представника відповідача Кравченко О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 200/3251/19-а (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.11.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.11.2018 року №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №.

В обґрунтування позову зазначив, висновки акту перевірки, за результатами якої прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, про несвоєчасну сплату платником податків узгодженого податкового грошового зобов`язання з податку з плати за землю за 2018 рік, не відповідають приписам податкового законодавства, оскільки податкові зобов`язання з податку на землю не є узгодженими, оскаржуються в судовому порядку.

Крім цього на підставі Закону №1669 позивач є звільненим від відповідальності за неналежне (несвоєчасне) виконання своїх податкових зобов`язань, оскільки його місцезнаходження є на території, де проводиться АТО.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 29.11.2018 року №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач, задекларувавши узгоджене податкове зобов`язання зі сплати за землю та орендної плати за землю за 2016-2018 роки не сплатив його у встановлені законодавством строки, що спричинило зростання податкового боргу у зв`язку з несплатою.

Сертифікати Торгово-промислової палати, отримані позивачем, засвідчують форс-мажорні обставини щодо розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань або податкового боргу, та в жодному разі не стосуються своєчасності та повноти сплати податків та зборів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати судове рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач - акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі" є юридичною особою, включено до ЄДРПОУ за номером 001311268 за адресою: вул. Комерційна, буд. 8, м. Краматорськ, 84302, перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДФС у Донецькій області в якості платника окремих податків та зборів за неосновним місцем обліку.

21.11.2018 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку позивача, на результатами якої складено акт №3023/05-99-47-07 про результати камеральної перевірки з питання своєчасності сплати грошового зобов`язання з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) згідно податкових повідомлень-рішень за 2018 рік №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № (а.с.9-18 т.1)

Висновки акту свідчать про несвоєчасну сплати платником податків узгодженого податкового грошового зобов`язання з податку з плати за землю згідно податкових повідомлень-рішень за 2018 рік №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №.

За наслідками перевірки відповідачем прийнято 29.11.2018 року податкові повідомлення-рішення: №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, - якими за порушення товариством строку сплати суми грошового зобов`язання п.287.3 ст.287 ПК України, на підставі ст.126 ПК України зобовязано позивача сплатити штраф у розмірі 10% згідно податкових повідомлень-рішень за 2018 рік (а.с.19-52 т.1).

Позивачем вказані податкові повідомлення-рішення 14.12.2018 року оскаржені до ДФС України (а.с.53-59 т.1)

Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 12.02.2019 №6892/6/99-99-11-06-01-25, скаргу позивача залишено без задоволення (а.с.60-61 т.1)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2019 у справі №200/13474/18-а, яке набрало законної сили 07.05.2019 року, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 01.10.2018 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № (а.с.153-178 т.2)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що сертифікатом ТПП України засвідчено позивачу настання обставин непереборної сили, що є підставою для звільнення позивача від відповідальності за неналежне виконання податкових зобов`язань.

Крім того, податкові повідомлення-рішення, які оскаржуються в межах цієї справи, прийняті на підставі податкових повідомлень-рішень від 01.10.2018 року, які скасовані судовим рішенням, що набрало законної сили.

Отже, у податкового органу були відсутні підстави для прийняття податкових повідомлень-рішень про зобов`язання сплатити штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

На підставі п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Як свідчать матеріали справи в користуванні позивача знаходяться земельні ділянки, розташовані в населених пунктах Донецької області, що відносяться до території проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Згідно з нормами ст. 1 Закону №1669 період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

Статтею 6 Закону № 1669 (в редакції, чинній до 08.06.2016) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» (від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», від 05 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження КМУ від 30 жовтня 2014 року» № 1053), населені пункти, в яких позивач користується земельними ділянками віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, позивач в силу статті 6 Закону № 1669 з 14.04.2014 року по 08.06.2016 року) був звільнений від сплати за користування земельними ділянками комунальної та державної власності, оскільки знаходився на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Підставою для застосування до позивача штрафу податковими повідомленнями-рішеннями від 29.11.2018 року слугувала несвоєчасна сплата позивачем грошового зобов`язання з податку з плати за землю за податковими повідомленнями рішеннями від 01.10.2018 року, які визнано протиправними та скасовано рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2019 у справі №200/13474/18-а, яке набрало законної сили 07.05.2019 року.

Таким чином, з огляду на те, що грошове зобов`язання з податку з плати за землю за податковими повідомленнями рішеннями від 01.10.2018 року на час прийняття спірних податкових повідомленнь-рішеннь від 29.11.2018 року не було узгодженим внаслідок оскарження позивачем в судовому порядку повідомлень-рішень від 01.10.2018 року, тому відсутні підстави для застосування податковим органом штрафу відповідно до ст.126 ПК України спірними податковими повідомленнями-рішеннями від 29.11.2018 року.

Як правильно визначив суд першої інстанції, спірні податкові повідомлення-рішення від 29.11.2018 року в силу Закону України № 1669 "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" взагалі не повинні були прийматись податковим органом з огляду на відсутність таких податкових зобов`язань та податкового боргу у позивача в строк до 08.06.2016.

Крім того, статтею 10 Закону №1669 зазначено, що протягом терміну дії цього Закону належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Як свідчать сертифікати, видані 05.09.2014 року Торгово-промисловою палатою України, №2878/05-4 та №2888/05-4 , позивачу засвідчено факт настання обставин непереборної сили з 14.04.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення податків та обов`язкових платежів та надання звітності.

Тобто наявність зазначених сертифікатів також є підставою для звільнення платника податків від застосування штрафних санкцій та пені з боку податкових органів.

Суд не приймає доводи апелянта, що сертифікати ТПП не стосуються своєчасності та повноти сплати податків та зборів та зазначає, що сертифікат Торгово-промислової палати України є доказом, який підтверджує причини та настання обставин, які не залежали від учасника подій.

Проте, в даному спорі при погашенні позивачем своїх зобов`язань починаючи з 08.06.2016, контролюючий орган протиправно зараховував ці кошти в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного позивачем, оскільки судовими рішеннями встановлена відсутність такого податкового боргу.

Підсумовуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено п.6 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 200/3251/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 200/3251/19-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 01 жовтня 2019 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв