Справа № 826/10147/15
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року ( справу розглянуто у порядку спрощеного провадження без виклику сторін) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ненадання відповіді на заяву про виплату гарантованої суми відшкодування;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "БГ Банк" Новікової Марії Миколаївни щодо невключення позивача до переліку вкладників Пат "БГ Банк", які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "БГ Банк" Новікову Марію Миколаївну внести ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ "БГ Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом надання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_1 , стосовно здійснення йому виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором від 27 червня 2014 року № ДФ-063138 банківського вкладу (депозиту) (вклад "Класичний" без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів.

Рішенням адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "БГ Банк" Новікову Марію Миколаївну внести інформацію про позивача до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню в розмірі 168 800,00 гривень за Договором від 27 червня 2014 року № ДФ-063138 банківського вкладу (депозиту) (вклад "Класичний" без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів шляхом надання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача, як вкладника, що має право на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за договором від 27 червня 2014 року № ДФ-063138 банківського вкладу (депозиту) (вклад "Класичний" без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів із визначенням суми вкладу 168 800,00 гривень для внесення до реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, суд першої інстанції визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт вказує, що судом першої інстанції не надано правової оцінки того, що на рахунок позивача, який було відкрито в ПАТ «БГ Банк» зараховані кошти всупереч обмеженням встановленим постановою Правління Національного банку України від 26.06.2014 № 383. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не перевірив всіх обставин укладення нікчемного правочину між позивачем та відповідачем. Також, апелянт вказує, що до спірних правовідносин не застосовується Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Апелянт вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що операція переказу коштів не є правочином між банком та позивачем та про те, що здійснюючи операції з внесення (перерахування) коштів банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання.

30.09.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

Також, 01.10.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію апелянта.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк".

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством "Банк Перший" правонаступником якого після реорганізації є ПАТ "БГ Банк" укладено договір банківського рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно з пунктом 1.1 вказаного договору Банком відкрито позивачу поточний рахунок в національній валюті України.

27 червня 2014 року на підставі цивільно-правової угоди між позивачем та іншою фізичною особою, згідно з платіжним дорученням № 108595 на поточний рахунок позивача було перераховано 168 800,00 гривень.

Цього ж дня, між позивачем та Банком укладено договір № ДФ-063138 банківського вкладу (депозиту) (вклад "Класичний" без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів).

Згідно з пунктом 1.1 вказаного Договору, договір укладено строком на 91 день, з 27 червня 2014 року по 26 вересня 2014 року.

Відповідно до пункту 1.2. вказаного Договору, в день укладання цього Договору Вкладник (тобто позивач) передав а Банк прийняв на зберігання на Рахунок грошові кошти у розмірі 168 800,00 гривень.

В подальшому, позивач перерахував кошти зі свого поточного рахунку на депозитний, що підтверджується платіжним дорученням № 108682 від 27 червня 2014 року.

Для обслуговування депозитного Договору між позивачем та Банком укладено Договір № VC/2014-06/52 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи для проведення операцій з використанням електронного платіжного засобу від 27 червня 2014 року.

06 листопада 2014 року постановою правління Національного банку України №709/БТ ПАТ "БГ Банк", який є правонаступником ПАТ "Банк Перший", віднесено до категорії проблемних та запроваджено режим контролю за діяльністю ПАТ "БГ Банк" строком до 180 днів.

27 листопада 2014 року на підставі постанови Правління Національного банку України №745 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №131 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ Банк", згідно з яким з 28 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "БГ Банк".

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 26 лютого 2015 року №134 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк", виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 27 лютого 2015 року №43 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БГ Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "БГ Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Новікову Марію Миколаївну строком на 1 рік з 27 лютого 2015 року по 26 лютого 2016 року включно.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не включення його до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі, гарантованих державою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що Уповноваженою особою Фонду не доведена наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "БГ Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року N 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 27 цього Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 37 названого Закону уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ч. 2 та п. 1 ч. 4 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV (далі - Цивільний кодекс України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст. 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу.

За змістом пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 (далі - Інструкція) банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Порядок відкриття вкладного (депозитного) рахунку визначений у п. 10.1 Інструкції.

Відповідно до абз. 2 п. 10.12 Інструкції на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім`я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

Згідно пунктів 1.5, 1.6 Інструкції умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

З аналізу наведених положень Інструкції вбачається, що при відкритті вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи (вкладника) кошти на цей рахунок зараховуються саме від особи, яка укладає договір. Окрім цього, вказані положення також передбачають зараховування коштів, які надійшли на ім`я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше.

Судом першої інстанції встановлено, що під час здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "БГ Банк" Уповноваженою особою згідно з наказом від 08 січня 2015 року № 1-зд було ініційовано перевірку в ПАТ "БГ Банк" депозитних договорів, укладених з фізичними особами у період з 27 червня 2014 року та джерел походження коштів, що надходили на поточні рахунки клієнтів фізичних осіб з 27 червня 2014 року по депозитних та поточних рахунках фізичних осіб, за якими є залишки коштів станом на початок дня 28 листопада 2014 року, оскільки в порушення імперативних вимог постанови НБУ № 383 та Наказу № 311-зл від 27 червня 2014 року о 15 годині 26 хвилин 48 секунд, з поточного рахунку Юридичної особи, відкритого в ПАТ "БГ Банк" на рахунок, відкритий Фізичною особою 1, було здійснено перерахування грошових коштів в сумі 3 588 800 (три мільйони п`ятсот вісімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

За результатами проведеної перевірки було складено Акт службового розслідування від 14 січня 2015 року.

Службовою перевіркою встановлено, що саме 27 червня 2014 року, в період часу з 17 годин 01 хвилини 13 секунд по 17 годин 03 хвилини 18 секунд з рахунку 1, відкритого Фізичною особою 1 на рахунки 18 фізичних осіб, до складу яких входив і позивач, було перераховано грошові кошти в сумах: по 180 000,00 гривень та один на суму 168 800, 00 гривень.

В той же час, пунктом 1 наказу № 245-зд від 04 квітня 2013 року було встановлено що операційний день банку триває з 9-00 до 17-00.

Тобто, 27 червня 2014 року, коли, згідно з Постановою НБУ № 383 та Наказом № 311-зд від 27 червня 2014 року діяла заборона щодо здійснення такого типу операцій, протягом З хвилин було здійснено 19 платежів, якими з рахунку Фізичної особи 1, який був відкритий у ПАТ "Банк Перший" було перераховано грошові кошти в сумі, що не перевищує гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, на поточні рахунки 19 фізичних осіб, до складу яких входив і Відповідач, які теж були відкриті у ПАТ "Банк Перший".

В той же час, того ж 27 червня 2014 року, згадані вище фізичні особи уклали договори банківського вкладу (депозиту), в тому числі і Відповідач, який уклав договір № ДФ-4363138 банківського вкладу (депозиту), та згідно з пунктом 1.2. вказаного Договору переказали на депозитні рахунки грошові кошти в сумі 168 800,00 гривень, тобто в гарантованій сумі відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

А тому, Уповноважена особа вважала, що правочин за участю позивача, а саме договір від 27 червня 2014 року № ДФ-063138 було здійснено з метою штучного створення обов`язку Фонду гарантування щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд гарантування вкладів здійснювати за рахунок державних коштів.

Повідомленнями від 04 лютого 2015 року №15-252 та від 04 лютого 2015 року № 15-257 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" повідомила позивача, що платіжне доручення № 108595 від 27 червня 2014 та Договір № ДФ-063138 банківського вкладу (депозиту) (вклад "Класичний" без права поповнення зі щомісячною сплатою процентів) від 27 червня 2014 є нікчемними.

Тобто, позивача не включено до переліку вкладників банку у зв`язку тим, що на думку відповідача договор банківського вкладу є нікчемними на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI.

Так, ч. 2 ст. 38 Закону №4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується обов`язком встановити обставини, з якими законпов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для цілей отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Колегією суддів зауважує, що спірний правочин було укладено до внесення змін до статті 38 Закону № 4452-VI, яка в редакції, чинній до 11 липня 2014 року, взагалі не містила пункту сьомого, як і не містила пункту, який би містив аналогічні пункту 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI (в редакції, чинній з 11 липня 2014 року) положення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що спірний договір вкладу не передбачає жодних умов, які б надавали не встановлені законом переваги будь-яким кредиторам банку. Надходження коштів на рахунок позивача від іншої особи не свідчить про нікчемність ні договорів вкладів, ні самих транзакцій щодо перерахування коштів, оскільки ці правочини вчинені у межах чинного законодавства, що регулює договірні відносини та відносини у сфері банківської діяльності.

Відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення від 27 червня 2014 року №108595 здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ОСОБА_4 на поточний рахунок ОСОБА_1 , з якого позивач в подальшому перерахував вказані кошти на депозитний рахунок за договором банківського вкладу, що не суперечить приписам Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджена постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492.

Договір банківського депозиту не містить умов які передбачають будь-які обмеження у зарахуванні коштів від інших осіб.

Водночас, норми чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням чи належністю саме йому розміщених на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів. Підставою для розповсюдження на особу гарантій, передбачених Закону №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я.

Крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчив, що спірний правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави. В матеріалах справи відсутнє судове рішення про визнання недійсними спірного договору.

Для застосування наслідків, передбачених ст. 228 Цивільного кодексу України необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, наприклад, вчинення удаваного правочину з метою приховання ухилення від сплати податків чи з метою неправомірного одержання з державного бюджету коштів шляхом відшкодування податку на додану вартість у разі його несплати контрагентами до бюджету.

Водночас, у контексті зазначеної статті, суд зазначає, що уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Відповідно до висновку висловленою Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 04.07.2018 у справі № 826/1476/15, про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Щодо твердження апелянта про те, що договір укладено у період дії постанови Постановою НБУ № 383 від 26.06.2014, якою заборонено ПАТ «Банк Перший» з 27 червня до 27 грудня 2014 (включно) здійснювати залучення у вклади (депозити) кошти від фізичних осіб ( у тому числі з видачею депозитних сертифікатів) у національній та іноземних валютах, відкриття поточних рахунків ( у тому числі карткових) фізичним особам, зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «Банк Перший», колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено право Національного банку України запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленимстаттею 73 цього Закону.

Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку, Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Законом України «Про банки та банківську діяльність», а саме статтею 75 передбачено обов`язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно критеріїв, визначених в ньому.

Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Основним підзаконним нормативним актом, що регулює діяльність банків у випадку визнання їх проблемними є Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 346 від 17.08.2012 року.

Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку у випадках, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку (п 5.1. Положення).

Згідно з підпунктами 5.2, 5.3 Положення, Національний банк України для здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку одночасно з призначенням куратора банку може залучати фахівців з бухгалтерського обліку, юридичних питань, з питань платіжних систем, інформаційних технологій та з інших питань. Рішення про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку, строк дії особливого режиму контролю за діяльністю банку та повноважень куратора банку, повноваження куратора банку, відміну/дострокову відміну запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку приймає Правління Національного банку України.

Отже, вказаними законодавчими актами не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні та карткові рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Крім того, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Отже, позивач не міг знати про віднесення Банку до категорії проблемних.

Натомість, спірний правочин укладено між позивачем та банком, кошти перераховані на рахунок до віднесення ПАТ «БГ Банк» до категорії проблемних відповідно до Постанови Правління НБУ від 06 листопада 2014 року № 709/БТ.

Оскільки, відповідачем не доведено наявність правових підстав стосовно невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «БГ Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду як вкладника відповідно до договору банківського вкладу, а тому має наслідком зобов`язання вчинити дії для відновлення порушених прав позивача.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання Уповноваженої особи включити інформацію про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст підписано 02.10.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В.Безименна