Справа № 200/9687/19-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 р. Справа№200/9687/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі Головуючого судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, суд -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що 30 жовтня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 11190 про призначення пенсії на пільгових умовах за роботу по списку № 2 підставі ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням № 9 від 9 січня 2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки комісією при Головному управління ПФУ України в Донецькій області повернула документи без розгляду, у зв`язку з тим, що серед наданих документів відсутні дані про перейменування підприємства « РСУ 2 АК «Якутськенерго» в РСУ-2 ВАТ АК «Якутськенерго» да ліквідацію останнього без визначення правонаступника.

Позивач зазначив, що записами трудової книжки від 31.10.1975 та архівними довідками від 28.02.2019 № К-322, від 04.04.2019 № К-647/1 та від 13.03.2018 № К-413, які видані «Муниципальным бюджетным учреждением» Муниципальный архив Нерюнгринского район (Республика Саха (Якутия), підтверджується факт роботи позивача в районі Крайньої Півночі у період з 22.09.1982 по 01.10.1988, а тому вважає відмову відповідача в призначенні пенсії на пільгових умовах та не зарахування вказаного періоду до пільгового стажу роботи позивача є порушенням конституційного права на пенсійне забезпечення.

Представник позивача у судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі на позовних вимогах наполягав.

Представники відповідача 1,2 у судове засідання не прибули, через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволені позовних вимог, зазначили, що пенсійний фонд діяв у спосіб та у межах визначених діючим законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ч.9 ст.205 КАС України, суд вирішив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 20 листопада 1997 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що з трудової книги НОМЕР_2 від 31 жовтня 1975 року, з архівних довідок від 28.02.2019 № К-322, від 04.04.2019 № К-647/1, від 13.03.2018 № К-413, які видані «Муниципальным бюджетным учреждением» Муниципальный архив Нерюнгринского район (Республика Саха (Якутия), позивач у період з 22.09.1982 по 01.10.1988 працював в умовах Крайньої Півночі.

30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , звернувся до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 11190 про призначення пенсії на пільгових умовах за роботу по списку № 2 підставі ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням № 9 від 29.01.2019 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки комісією при Головному управління ПФУ України в Донецькій області повернула документи без розгляду, у зв`язку з тим, що серед наданих документів відсутні дані про перейменування підприємства «РСУ 2 АК «Якутськенерго» в РСУ-2 ВАТ АК «Якутськенерго» да ліквідацію останнього без визначення правонаступника.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, вважаючи їх безпідставним, протиправним та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Так, виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат тощо.

Відповідно до ч.3 ст.2 Закону №1058-IV, для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Так, згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років і 6 місяців на зазначених роботах, які зайняті повний робочий день на роботах за Списками, затвердженими Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Постановами Кабінету Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років і 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до ст.100 Закону України №1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах, зокрема, особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Приведені вище спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-ХІІ), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок) та листом Міністерства праці та соціальної політики України/Департамент пенсійного забезпечення №6824/039/161-09 від 01.12.2009 року.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У відповідності з абзацом 1 пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (у випадку позивача вимога пенсійного органу надати такі уточнюючі довідки є протиправною та безпідставною, так як саме в трудовій книжці наявні відомості та записи, що повністю підтверджують його пільговий стаж за Списком №2.

Судом було встановлено, що записами трудової книжки НОМЕР_2 та архівними довідками від 28.02.2019 № К-322, від 04.04.2019 № К-647/1, від 13.03.2018 № К-413, які видані «Муниципальным бюджетным учреждением» Муниципальный архив Нерюнгринского район (Республика Саха (Якутия), позивач у період з 22.09.1982 по 01.10.1988 працював в умовах Крайньої Півночі.

Таким чином, уточнюючі довідки мають прийматися як підтвердження спеціального трудового стажу лише за відсутності таких записів у трудовій книжці, а у випадку позивача наявні як записи у його трудовій книжці серії НОМЕР_2 , так ще й підтверджено архівними довідками, які надавались як до відповідача, при подачі заяви про призначення пенсії, так і до суду.

Відповідно до пункту 11 Постанови №18/1 від 10.11.2006 року Правління Пенсійного фонду України для підтвердження стажу роботи, заявник подає до управління пенсійного фонду заяву про підтвердження стажу роботи; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а для підприємств, установ, організацій ліквідованих до 01.07.2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства установи, організації в результаті їх ліквідації у тому числі архівні); трудову книжку документи видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату, копії документів про проведення атестації робочих місць, копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати. У разі необхідності заявник може надавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або на вислугу років.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача, що підприємства на яких позивач працював з 22.09.1982 по 01.10.1988 знаходяться в районах Крайньої Півночі.

Водночас, суд вважає, що позивачем в повному обсязі надано відповідачу та суду документи та архівні довідки, які підтверджують наявність підприємств, їх реорганізацію та ліквідацію, в яких позивач працював у період з 22.09.1982 по 01.10.1988.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим, заперечуючи проти позову, відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували відсутність пільгового стажу у позивача за невраховані ним місяці.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довели правомірності своїх дій та рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29 січня 2019 року № 9 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Бахмутсько-Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із урахування періоди роботи в райони Крайньої Півночі у період з 22 вересня 1982 року по 01 жовтня 1988 року.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя О.О. Галатіна