Справа № 725/2572/19
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/2572/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Вольська-Тонієвич О.В.

Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М.

25 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України та ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 серпня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Чернівецької митниці Державної фіскальної служби Жижияна І.Є. від 12 квітня 2019 року у справі про порушення митних правил №3095/40800/18 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України, а справу надіслано на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про закриття провадження у справі та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Крім цього, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до Чернівецької митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови задоволено частково. Скасовано постанову № 3095/40800/18 від 16.11.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України, а справу направлено на новий розгляд до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

Суд апеляційної інстанції приймаючи вищевказане судове рішення дійшов до висновку, що службова записка від 02.10.2018 року вих.№1175/24-70-19-30 на підставі якої було визначено митну вартість транспортного засобу не є належним доказом.

При цьому, апеляційним судом вказано митному органу про необхідність вжиття ним всіх необхідних заходів, щодо встановлення митної вартості транспортного засобу, у відповідності до вимог чинного законодавства із дотриманням відповідної процедури.

Однак відповідач, під час нового розгляду справи про адміністративне правопорушення, при визначені митної вартості транспортного засобу повторно керувався службовою запискою від 02.10.2018 року вих.№1175/24-70-19-30 та взяв її за основу щодо визначення митних платежів, про недопустимість чого вказував апеляційний суд.

В подальшому, постановою по справі про порушення митних правил №3095/40800/18 від 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме у розмірі 612 568,47 грн.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не було виконано вимог, викладених в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року, а тому постанова відповідача 12 квітня 2019 року винесено з порушенням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України) особа притягається до відповідальності у разі заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції вірно встановлено під час судового розгляду, що розмір митних платежів визначений на підставі службової записки управління адміністрування митних платежів Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України від 02.10.2018 року № 1175/24-70-19-30.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Однак митним органом повторно не було встановлено відомостей про митну вартість товару (транспортного засобу), який ввозився позивачем. При визначенні розміру несплачених митних платежів та адміністративного стягнення, уповноважений орган знову керувався службовою запискою від 02.10.2018 року № 1175/24-70-19-30.

При цьому, жодних доказів в підтвердження обґрунтованості визначеного відповідачем розміру несплачених позивачем митних платежів ні суду І інстанції не надано.

Вищевказана службова записка митного органу не була визнана належним доказом у справі про порушення митних правил, оскільки не містить точного розрахунку митних платежів по вказаному транспортному засобу.

В службовій записці запропоновано для більш точної інформації стосовно визначення митної вартості автомобіля звернутися до експертів автотоварознавців щодо отримання інформації про комплектацію, ступінь зносу, пошкоджень, дефектів, які впливають на визначення митної вартості товарів та на повноту нарахування митних пошкоджень.

Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення митних органів до експертів автотоварознавців.

Вказані обставини були дослідженні та висвітлені у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2019 у справі №725/6429/18, яка набула законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За наведених вище обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач без належного обґрунтування взяв до уваги інформацію, наявну в службовій записці.

Аналізуючи фактичні обставини справи та наведені вище норми, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки відповідачем не взято до уваги висновки, викладені в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 у справі №725/6429/18, а також не обґрунтовано правильність визначення митної вартості автомобіля, уповноваженою посадовою особою митного органу не в повній мірі були виконані вимоги ст. 489 МК України та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про скасування постанови №3095/40800/18 від 12.04.19 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для закриття провадження у справі, в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи визначені КАС України завдання адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до компетентного органу, а саме до Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.