Справа № 337/2864/19
Суддя: Бредун Д. С.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 337/2864/19
Провадження № 2-а/337/62/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Шварцер Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (3 батальйон 1 рота) Парахіної Анастасії Сергіївни, третя особа: Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, - про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом, в якому просить поновити строк для звернення до суду з вказаним позовом; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА 342850 від 30.03.2018 року про притягнення його - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.; провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню і обґрунтовує свій позов тим, що Правила дорожнього руху України він не порушував. Поліцейський виніс постанову без врахування доказів у справі та з порушенням процедури притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі, за відсутності ОСОБА_1

Ухвалою судді від 26 липня 2019 року було відкрите спрощене провадження за вказаним адміністративним позовом, у якій роз`яснено відповідачу право подати відзив (пояснення) на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справіта призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні. Крім того, з УПП в Запорізькій області витребувано матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

19.08.2019 року відповідач, поліцейський Парахіна А.С., надала до суду відзив, в якому вважає позов безпідставним та таким, що не підтверджений належними доказами. Просить зобов`язати позивача надати докази на обґрунтування заявлених вимог та відмовити в задоволенні позову. Жодних додатків до відзиву долучено не було. Відповідачем Парахіною А.С. в порушення вимог ч.3, п.2) ч.4 ст. 162 КАС України не надано підтвердження направлення відзиву позивачу.

Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності та задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач та третя особа до судового засідання не з`явились, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 205, ч.3 ст. 268 КАС Українисправу розглянуто за їхньої відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення від 30 березня 2018 року серії ЕАА 342850 вбачається, що 30 березня 2018 року о 12:05 годині при зупинці водія ОСОБА_1 в м. Запоріжжя, шосе Т-0806, за ознаками порушення п.20.5 в ПДР України, при складанні адміністративних матеріалів не надав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1. ПДР України - керування т.з. особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на т.з., а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. За ч.1 ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1 накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскільки оскаржувана постанова ухвалена у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а стороною відповідача не надано підтвердження вручення вказаної постанови позивачу чи розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності в його присутності, суд вважає що строк оскарження ОСОБА_1 було дотримано.

У відповідності до ст. 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 251 КУпАПпередбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.ст. 268, 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Відповідно до ст.ст. 72-74 КАС Українидоказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування та одержані в порядку встановленому законом.

При цьому, ч.2 ст. 77 КАС Українипередбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вказана норма є спеціальною і застосовується конкретно при розгляді справ про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень. Намагання відповідача Парахіної А.С. перекласти на позивача обов`язок доказування його невинуватості прямо суперечить як нормам КАС України і Конституції України, так і не відповідає практиці ЄСПЛ. Її посилання на практику ЄСПЛ щодо необхідності дотримання принципу змагальності та рівності сторін у цій ситуації не доречно і не відповідає характеру правовідносин, оскільки спір йде не між рівними сторонами, а між громадянином і суб`єктом владних повноважень. Для розгляду справ вказаної категорії за для забезпечення принципу «рівності сторін» передбачена спеціальна процедура, де тягар доказування лежить саме на суб`єкті владних повноважень, який повинен довести правомірність своїх дій.

Як встановлено судом, позивачем заперечується факт скоєння ним адміністративного порушення за обставин, зазначених у оскаржуваній постанові, а відповідач взагалі не надав суду доказів вчинення позивачем за вказаних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, та дотримання вимог ст.ст. 268, 280 КУпАПпід час прийняття рішення відносно позивача.

Разом з тим, суд зазначає, що склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону правопорушення, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене, об`єктивна сторона правопорушення не є встановленою.

Окрім того, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних доказів порушення позивачем ПДР України. Тобто, в порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Отже, для того, щоб притягнути особу до адміністративної відповідальності, необхідна наявність вини відповідної особи у вчиненому правопорушенні, яка підтверджена належними доказами. Одним із таких доказів відповідно до статті 251 КУпАП є, зокрема, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки.

Однак, поліцією не подано до суду доказів фото- і кіно-зйомки, пояснень очевидців тощо.

В матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови.

Так, відповідач під час винесення оскаржуваної постанови в порушення вимог статей 245, 247, 251, 252 КУпАПрозглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічного розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушення; не здійснив технічний огляд транспортного засобу, не надав можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, не допитав свідків, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи прийняв постанову, яка суперечить чинному законодавству та підлягає скасуванню.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом у сукупності, викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху,при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відео-фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення. Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Зазначені правові позиції викладені у постановах №524/5536/17 від 15.11.2018, №338/855/17 від 26.04.2018, № 338/1/17 від 26.04.2018 Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню, та згідно п.3 ч.3 ст. 286 КУпАП справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

При цьому, адміністративний позов не може бути задоволено в повному обсязі.

Так, позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Однак, суд за наслідками розгляду справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності може прийняти лише одне із видів рішень, передбачених ч.3 ст. 286 КУпАП. Можливість визнання при цьому оскаржуваної постанови протиправною законодавець не встановлює, у зв`язку з чим в задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 19, 90, 139, 243, 245, 250, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАА 342850 від 30 березня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП.

В задоволенні іншої частини адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.С. Бредун