Справа № 813/3311/18
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/5779/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року, ухвалене суддею Кухар Н.А. у м. Львові о 11 год. 08 хв. у справі № 813/3311/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.06.2018 року № 2436/111-20/07.05-06 щодо відмови у виправленні допущених помилок, обчисливши розмір пенсії за вислугу років починаючи з 01.01.2017 року з урахуванням посадового окладу на момент призначення позивачу пенсії 01.01.2017 року - 2300 грн. та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці в сумі 106992,27 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області обчислити пенсію за вислугу років враховуючи частину 3 та 18 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» починаючи з 01.01.2017 року з урахуванням розміру: одноразових додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 106992,27 грн.; посадового окладу - 2300,00 грн. та окладу за званням - 130,00 грн., набавки за вислугу років - 729,00 грн. (30% від суми посадового окладу та окладу та окладу за званням); надбавки за особливі умови - 1579,5 грн. (50% від суми посадового окладу), окладу за званням та надбавки за вислугу років); надбавки за інформаційно-аналітичне забезпечення - 1150 грн. (50% посадового окладу); щомісячної премії - 7897,5 грн. (250% від суми посадового окладу, окладу за званням, надбавки за вислугу років); виплатити недоотриману частину пенсії з 01.01.2017 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.02.2017 року ОСОБА_1 призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач зазначив, що відповідач при призначенні пенсії протиправно грошове забезпечення обрахував з меншого посадового окладу ніж той, який отримували діючі працівники за відповідною посадою, яку займав позивач. Крім того, відповідач не здійснив перерахунок щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Також, позивач зазначає, що відповідач при призначенні пенсії не врахував такі складові грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачувалися відповідні страхові внески.

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на належний рівень пенсійного забезпечення та зазначає, що захист порушеного права, на його думку, можливий шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням підвищеного посадового окладу, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017 року з урахуванням посадового окладу на момент призначення 2 300 грн. та індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01.01.2017 року з урахуванням посадового окладу - 2 300, 00 грн., окладу за звання 130, 00 грн., надбавки за вислугу років - 729, 00 грн., надбавки за особливі умови - 1 579,50 грн., надбавки за інформаційно-аналітичне забезпечення - 1 150,00 грн., щомісячної премії - 7 897,50 грн. та індексацію грошового забезпечення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач виходить з тих мотивів, що пенсія позивачу призначена на підставі грошового атестату № 9, довідки про додаткові види грошового забезпечення № 9 до грошового атестату № 9 виходячи з зазначеного в них посадового окладу 1150 грн. Крім того, відповідач зазначає, що одноразові додаткові види грошового забезпечення мають тимчасовий характер, а тому не можуть бути складовими грошового забезпечення в розумінні положень ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідач вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є безпідставним, а тому в його задоленні необхідно відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановиви те, що наказом Державної пенітенціарної служби України № 263/ОС-16 від 14.12.2016 року, ОСОБА_1, який займав посаду начальника Львівського територіального сектору з державного нагляду за охороною праці та навколишнім середовищем ДПтС України звільнений з органів Державної кримінально-виконавчої служби України з 31.12.2016 року відповідно до пункту 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

ОСОБА_3 01.02.2017 року призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 30.11.2017 року у справі № 461/6410/17 та на підставі наданих уповноваженим структурним підрозділом - Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції документів, зокрема грошового атестату від 02.03.2017 року № 9 та довідки про додаткові види грошового забезпечення № 9 до грошового атестату № 9, відповідач до складу грошового забезпечення позивача включив:

- посадовий оклад - 1150,00 грн.;

- оклад за спеціальним званням - 130, 00 грн.;

- надбавку за вислугу років 30% - 384,00 грн.;

- середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, - 4312,07 грн., в тому числі:

- надбавку за виконання особливо важких завдань - 50%,

- надбавку за інформаційно-аналітичне забезпечення - 50%,

- премію - 250%.

14.05.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з проханням виправити допущені при призначенні пенсії за вислугу років помилки починаючи з 01.01.2017 року, врахувавши розмір посадового окладу станом на 01.01.2017 року - 2300 грн. та одноразові додаткові види грошового забезпечення за 24 місяці в сумі 106992,27 грн.

Листом від 11.06.2018 року № 2436/111-20/07.05-06 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило у перерахунку пенсії ОСОБА_3

Відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у перерахунку пенсії ОСОБА_3 мотивована тим, що в матеріалах пенсійної справи відсутні документи, які підтверджують встановлення на момент звільнення позивача посадового окладу в розмірі 2300 грн. Крім того, управління повідомило позивачу, що визначення складових грошового забезпечення відноситься до компетенції силових відомств.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії виходячи з розміру посадового окладу 2300 грн., який встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», крім одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Частиною 1 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ( далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Згідно з частиною 18 ст. 43 Закон № 2262-ХІІ, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1036, для начальника самостійного сектору (відділення), що відповідає посаді, з якої звільнений позивач, встановлено посадовий оклад в розмірі 2300 грн.

Отже, у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів, що пенсія призначена позивачу повинна бути перерахована з врахуванням посадового окладу в розмірі 2300 грн. з відповідним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення виходячи з цього розміру посадового окладу.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з наступних підстав.

Так, відповідно до частини другої та третьої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 на час призначення йому пенсії за Законом № 2262-ХІІ мав право на призначення пенсії виходячи з розміру посадового окладу 2300 грн., а Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправно відмовило у проведенні перерахунку розміру пенсії, позовні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати розмір пенсії з урахуванням вказаного розміру посадового окладу належить задовольнити без обмеження строком.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно зі статтями 1 і 2 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону № 2011-ХІІ містить бланкетну норму, механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону № 2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема, Закону № 2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання необхідно субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у в постанові від 10.04.2019 року у справі № 522/12993/16-а.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії з урахуванням підвищеного посадового окладу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1036 та індексації грошового забезпечення, а відповідач відповідний обов`язок виконати ці дії.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року в справі № 813/3311/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Р. П. Сеник
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року