Справа № 140/2922/19
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

02 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2922/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позовних вимог в адміністративній справі за позовом Федерації професійних спілок Волинської області до Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2019 року Федерація професійних спілок Волинської області звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення №63/38 від 25.09.2019 року.

Одночасно з поданням позовної заяви 30.09.2019 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позовних вимог шляхом зупинення дії рішення Луцької міської ради №63/38 від 25.09.2019 року про надання дозволу Комунальному підприємству «Парки та сквери м. Луцька» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для влаштування та обслуговування скверу на земельну ділянку орієнтовною площею 0,77 га по АДРЕСА_1 Відродження АДРЕСА_2 . Луцьку та заборонити Комунальному підприємству «Парки та сквери м. Луцька» вчиняти дії, які передбачені оскаржуваним рішенням. Заява обґрунтована тим, що приймаючи рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою КП «Парки та сквери м. Луцька» Луцькою міською радою порушені вимоги статті 123 та 141 Земельного кодексу України та права користувача даною земельною ділянкою. Позивач зазначає, що з оскаржуваного рішення вбачається, що КП «Парки та сквери м. Луцька» зобов`язано виготовити проект землеустрою у стислі строки, а тому позивач вважає, що може бути забрана земельна ділянка, яка перебуває у користуванні Федерації професійних спілок Волинської області.

За правилами частини першої статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду наступне.

Згідно з вимогами частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до вимог частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд зауважує, що заходи забезпечення позову повинні обиратися з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Аналізуючи приписи викладених вище норм законодавства, суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Водночас, заявник не довів існування обставин, які без вжиття судом відповідних заходів вказували б на неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача або необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення в майбутньому.

Обґрунтування заяви позивача про забезпечення позову фактично ґрунтується на припущеннях щодо протиправних дій щодо надання третій особі дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для влаштування та обслуговування скверу.

Наявність чи відсутність протиправних дій стосовно надання вказаного дозволу повинна бути встановлена в ході судового розгляду.

Суд вважає, що забезпечення позову таким способом є вирішенням справи по суті, що не відповідає інституту забезпечення позову. Разом з тим, забезпечення позову зазначеним заявником шляхом порушить баланс інтересів сторін, оскільки, результат розгляду справи на момент звернення до суду не може бути відомим заздалегідь.

Таким чином суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позовних вимог є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-151, 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Федерації професійних спілок Волинської області про забезпечення позовних вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. О. Андрусенко