Справа № 280/3214/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 вересня 2019 року Справа № 280/3214/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, )

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: скасувати рішення відповідача від 02.01.2019 №1 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 29.08.2018 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про те, що звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду м. Запоріжжя за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку на 4 роки, оскільки 28.08.2018 року він набув 56-річного віку і на цей час мав необхідний загальний стаж та більше 10 років пільгового стажу за Списком №2. Для призначення пенсії та підтвердження пільгового стажу позивачем надавались необхідні документи, у тому числі трудова книжка, довідка ПрАТ «Запорізький інструментальний завод» від 03.10.2018 року №319, що підтверджує пільговий стаж позивача за період з 10.04.1984 року по 11.01.1996 року, що складає 11 років 9 місяців 1 день. Прое, рішенням Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 02.01.2019 року №1 позивачу у призначенні пенсії було відмовлено. Позивач вважає що рішення про відмову в призначенні йому пенсії від 02.01.2019 року №1 відповідачем прийнято усупереч чинному законодавству, воно ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, тому є протиправним та у судовому порядку підлягає скасуванню із зобов`язанням призначити позивачу пенсію.

Ухвалою судді від 24.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судовому засіданні 13.08.2019.

12.08.2019 від представника Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області до суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх.№33366), в якому представник просить відмовити у задоволені позовних вимог позивача повність та зазначає, що з заявою від 03.10.2018 року та необхідними документами для призначення пенсії за віком па пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язковс державне пенсійне страхування" та п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком № 2. Розглянувши заяву позивача та надані документи, відповідачем винесено рішення № 1 від 02.01.2019 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з не підтвердженням необхідного пільгового стажу. Назва робочого місця у трудовій книжці позивача не відповідає даним, зазначеним в наказі про атестацію робочих місць № 376 від 21.12.1194 року. Відповідно до копії особової картки вбачається виправлення у записі від 13.09.1988 року у графі "професія". Копії наказів про прийом на роботу, переведення на інше місце роботи, які могли б надати уточнюючу інформацію до управління не надавались. Також, представник відповідача стверджує, що позивачем пропущений процесуальний строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 13.09.2019 здійснено процесуальне правонаступництво первинного відповідача Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час своєї трудової діяльності в період з 10.04.194 по 11.01.1996 виконував роботи, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення у відповідності п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

03.10.2018 року ОСОБА_1 , набувши 56-річного віку, звернувся до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду м. Запоріжжя за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку на 4 роки.

Із матеріалів справи судом встановлено, що при зверненні позивача за призначенням пенсії до заяви були надані наступні документи: копія трудової книжки, довідки про заробітну плату від 04.10.201 7 року №116, №117, №118, копії особової картки, копії наказу про результати атестації робочих місць від 21.1 2.1994 року № 376, інші документи, які підтверджують загальний трудовий стаж.

Рішенням Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду м. Запоріжжя №1 від 02.01.2019 відмолено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Мотивами прийняття такого рішення є те, що згідно наданих позивачем документів назва робочого місця ОСОБА_1 у трудовій книжці не відповідає даним, зазначеним в наказі про атестацію робочих місць №346 від 21.12.1994, у копії особової картки вбачається виправлення у запису від 13.09.1988 у графі «професія». Копії наказів про прийом на роботу, переведення на інше місце роботи, які могли б надати уточнюючу інформацію, не надавались.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

У відповідності до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 р. (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 р. (далі - Закон №1058-IV).

Так, відповідно до п."б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими умовами праці за Списком № 2, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців - на зазначених роботах.

Працівники, які мають не менше половини роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, зокрема чоловікам, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Процедура застосування Списків №1 і №2 визначена, Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383)

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Розділом XXXIII "Загальні професії" Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, право на пільгову пенсію мають слюсарі-електрики по ремонту електроустаткування, зайняті на гарячих ділянках робіт (2150400а-18590) та електромонтери по ремонту і обслуговуванню елктроустаткування, зайняті на гарячих ділянках робіт (2150400а-19861).

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація (п. 4.2 Порядку №383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

П.10 вищевказаного Порядку№383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Разом з цим, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 та, розробленими на виконання постанови №442, Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативно-правових актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №383 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Положеннями пункту 20 Порядку №637 підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 18 вищенаведеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Спірний період роботи, який дає право на отримання пільгової пенсії позивачу, підтверджений довідкою ПАТ «Запорізький інструментальний завод ім. Войкова» №319 від 03.10.2018. Довідка містить необхідний об`єм інформації, з якого можливо дійти висновку про наявність підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах, з урахуванням належного підтвердження факту роботи позивача у вказаний період на посадах, що дає право на отримання пільгової пенсії.

У постанові Верховного Суду у справі №687/975/17 від 21.02.2018 року зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того, в матеріалах справи міститься наказ ПАТ «Запорізький інструментальний завод» №376 від 21.12.1994 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення», відповідно до якого затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професії і посад, робітникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком 1 та 2.

Отже, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності підтверджується, що позивач в період з 10.04.1984 по 11.01.1996 постійно працював на умовах повної зайнятості електромонтер з ремонту електроустаткування термічного цеху, як слюсар-електрик з ремонту електроустаткування, зайнятий на гарячих ділянках робіт на ПАТ «Запорізький інструментальний завод ім. Войкова» за умов праці, які у відповідності до Списку №2 відносяться до умов, зайнятість на яких дає право на пенсію на пільгових умовах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 1 від 02.01.2019 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягає скасуванню.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом суд не приймає до уваги, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався з рішення відповідача від 02.01.2019 року № 1 на своє звернення, а до суду з позовом звернувся у липні 2019 року, тобто з дотриманням шестимісячного строку, встановленого ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2,6,8,9,12,14,44,139,242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Скасувати рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області), № 1 від 02.01.2019 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.08.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13.09.2019.

Суддя А.В. Сіпака