Справа № 460/948/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7321/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Михальської М. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області) на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції - Дорошенко Н. О.,

час ухвалення рішення - 31.05.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 31.05.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача - Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку пенсії за віком, призначеної з 01 жовтня 2017 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%; зобов`язати відповідача нарахувати та виплачувати їй пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величною оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, починаючи з 01 жовтня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Зарічненського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної з 01 жовтня 2017 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Зобов`язано Зарічненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величною оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, починаючи з 01 жовтня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що пенсія позивачу в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування призначається не вперше, а тому підстав для застосування положень, які регулюють первинне призначення пенсій, в тому числі застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, немає. Таким чином, ОСОБА_1 правомірно проведено перерахунок пенсії за віком шляхом застосування при обчисленні її розміру показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначеної як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року задоволено клопотання апелянта про заміну сторони відповідача в порядку ст.52 КАС України, замінено Зарічненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області його правонаступником - Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч.4 ст.229 КАС України фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06 листопада 2009 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Загальний страховий стаж позивача станом на 06 листопада 2009 року становив 30 років 9 місяців 25 днів, стаж роботи на посаді державних службовців - 14 років 5 місяців 21 день; розмір пенсії обчислений виходячи із 84% заробітної плати, що підтверджується розпорядженням №123153 від 06 листопада 2009 року.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 05 грудня 2017 року їй з 01 жовтня 2017 року перераховано пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; вид перерахунку "перерахунок через перехід з виду на вид", що підтверджується розпорядженням №123153 від 01 листопада 2017 року.

Страховий стаж позивача з 01 липня 2000 року складає 9 років 4 місяці 1 день; загальний стаж роботи позивача становить 30 років 9 місяців 25 днів.

На підставі розпорядження Зарічненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області №123153 від 06 грудня 2017 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії за віком з 01 грудня 2017 року у зв`язку з зміною стажу та визначено загальний страховий стаж позивача - 36 років 2 місяці 25 днів.

07 березня 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити призначення та виплату пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% відповідно до заяви від 05 грудня 2017 року з урахуванням раніше призначених сум.

Листом №6/02-2 від 20 березня 2019 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що органами Пенсійного фонду з 01 жовтня 2017 року перераховано пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. З 01 жовтня 2017 року проведено автоматичне переведення позивача на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за матеріалами пенсійної справи. Перерахунок пенсії проведено з урахуванням вартості одного року страхового стажу 1% згідно з чинним пенсійним законодавством. Також вказано, що в разі незгоди з вказаним розрахунком ОСОБА_1 може повернутись до розрахунку пенсії за Законом України "Про державну службу".

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачу призначалась вперше, тому для визначення її розміру мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході з одного виду пенсії, призначеної за Законом України "Про державну службу" на інший. Таким чином, відповідач при обрахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" повинен був застосувати показники середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Ч.1-2 ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (в редакції станом на дату призначення позивачу пенсії за віком державного службовця) було передбачено, що пенсія державним службовцям виплачується за рахунок держави. На одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції станом на 01.10.2017) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Ч.3 ст.45 вказаного Закону передбачає, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, при переведенні з одного виду пенсії на інший особам враховується заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), як при первинному призначенні пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

П.4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (зі змінами, внесеними Законом №2148-VIII) передбачає, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до абз.1 п.4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

З системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку про те, що середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % відповідно до п.4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2009 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", тобто позивач не була особою, якій пенсія була призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі поданої 05 грудня 2017 року заяви до Пенсійного фонду, з 01 жовтня 2017 року позивачу вперше призначено пенсію за віком на підставі іншого Закону, а саме: Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не врегульовано порядок призначення, обчислення розміру та виплати пенсій за віком державного службовця.

Згідно з ч.1 ст.26 вказаного Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 30 років.

Станом на день звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач повністю відповідала вимогам, встановленим ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положеннями ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які відповідач застосував до спірних правовідносин, врегульовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший вид. Тобто, вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які визначені саме Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, у спірних правовідносинах щодо позивача з 01 жовтня 2017 року мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, оскільки 06 листопада 2009 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач звернулася вперше.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення абз. 1 п.4-4 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" поширюються на правовідносини щодо визначення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 при призначенні пенсії, оскільки у вказаній нормі зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Крім того, приписами п.4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено з 01 жовтня 2017 року автоматичне без звернення особи, якій, окрім іншого, призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Саме у відповідності до вказаних вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачу як особі, якій призначено пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" було здійснено переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Суть спору між сторонами у цій адміністративній справі зведена виключно до якого розміру величини оцінки одного року страхового стажу необхідно було застосовувати при такому переведенні - 1% чи 1,35%.

Відповідач при такому переведенні позивача з 01 жовтня 2017 року автоматично без звернення особи здійснив перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, мотивуючи це вимогами п.4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На думку колегії суддів, відповідач помилково застосував до спірних відносин абз.1 п.4-3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, за приписами цієї правової норми прямо зазначено, що вона застосовується для перерахунку пенсії, призначеної відповідно до цього Закону.

Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів звертає увагу на те, що види пенсійних виплат і соціальних послуг перелічені в ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та передбачають, що пенсія за віком є самостійним видом пенсійних виплат (пенсії), і не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про державну службу".

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року (справа N 876/5312/17) зробив висновок, що у ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, призначення пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, якій було призначено пенсію за вислугу років, має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"..

Тобто, якщо ж особі було призначено пенсію за вислугу років, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при досягненні пенсійного віку особа отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", необхідно вважати, що призначення пенсії за віком згідно з Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі здійснюється вперше, і має місце саме призначення пенсії за віком, а не у зв`язку з переведенням згідно ч. 3 ст. 45 вказаного Закону, тому показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України до спірних правовідносин колегія суддів враховує вказаний висновок Верховного Суду щодо застосування зазначених правових норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, при автоматичному перерахунку пенсії позивача, проведеної на виконання вимог п.4-7 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідач з 01 жовтня 2017року зобов`язаний був застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та обрав належний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплачувати їй за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величною оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, починаючи з 01 жовтня 2017 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 травня 2019 року у справі № 460/948/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 року.