Справа № 814/1937/15
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2019 року

Київ

справа №814/1937/15

провадження №К/9901/10008/18, К/9901/10013/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційними скаргами уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду у складі судді Біоносенка В.В. від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого: Градовського Ю.М., суддів: Кравченка К.В., Лук`янчук О.В. від 23 березня 2016 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо не включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами ПАТ «Імексбанк»; зобов`язати надати до фонду додаткову інформацію щодо виплати відшкодування за рахунок коштів фонду; зобов`язати виплатити 101995,93грн. за рахунок фонду.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" щодо невключення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Імексбанк" за договором банківського рахунку фізичної особи від 07.06.2006 р. № 990005611 за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 101995,93 гривень за рахунок коштів цього Фонду ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за договором банківського рахунку від 07.06.2006 р. №990005611. Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти у розмірі 101995,93 гривень за її вкладом за договором банківського рахунку від 07.06.2006 року №990005611 за договором банківського рахунку від 07.06.2006 р. №990005611.

3. Рішення судів мотивовано тим, що в уповноваженої особи Фонду були відсутні правові підстави для невключення позивача до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, з огляду на що, уповноваженою особою Фонду протиправно не подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві «Імексбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому наявні правові підстави для задоволення позову в цій частині.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернулись із касаційними скаргами, в яких просять скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 7 червня 2006 року ОСОБА_1 уклала з АКБ «Імексбанк» договір банківського рахунку фізичної особи № 990005611 (арк.спр.8).

Станом на 15.01.15 на банківському рахунку ОСОБА_1 було 30015,06 доларів США (арк.спр.128)

16.01.15 ОСОБА_1 перерахувала на інші банківські рахунки у відділенні цього ПАТ «Імексбанк» 20000,00 доларів США, двома траншами по 10000 доларів кожний на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3

17, 19, 20 січня 2015 ОСОБА_1 зняла з банківського рахунку 3600 доларів США.

Станом на 27.01.15 залишок коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 у ПАТ «Імексбанк» склав 6415,06 доларів США, що відповідно до курсу НБУ дорівнювало 101995,93 гривні.

15.01.15 постановою НБУ №16/67 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії проблемних» ПАТ «Імексбанк» було визнано проблемним строком на 180 днів, та були встановлені певні обмеження щодо його діяльності.

25.01.15 постановою НБУ №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» банк був віднесений до неплатоспроможних.

26.01.15 постановою виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішено розпочати з 27.01.15 процедуру виведення ПАТ «Імексбанк» з ринку та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію.

30.04.15 Уповноважена особа Фонду повідомила позивачку, що до моменту запровадження тимчасової адміністрації, нею були проведені операції (правочини), які за попередніми висновками можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії, визначені п.7 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (арк.спр.237).

14 та 28 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до уповноваженої особи Фонду з проханням включити її до реєстру на виплату вкладників банку, які мають право на виплату за рахунок Фонду (арк.спр.19, 21, 22, 23).

ОСОБА_1 дізнавшись на офіційному сайті Фонду про те, що з 4 червня 2015р. Фонд розпочинає виплати вкладникам ПАТ «ІМЕКСБАНК», звернулась за телефоном гарячої лінії цього банку, де їй було повідомлено про те, що її не має у реєстрі вкладників.

12.06.2015р. позивач звернулась до відділення ПАТ «ІМЕКСБАНК» у м.Миколаєві, де їй з посиланням на ту ж інформацію відмовили у виплаті відшкодування.

6. Оскільки, інформація відносно позивача в Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду - відсутня, позивач звернулась до суду із вказаним адміністративним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційні скарги обґрунтовано тим, що за результатами перевірки виявлено ряд правочинів, обставини яких свідчать про штучність та фіктивність створених правових підстав для отримання клієнтами банку сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у касаційній скарзі також зазначив, що позовні вимоги до Фонду є передчасними, оскільки Фонд формує загальний реєстр вкладників на підставі переліку або додаткової інформації, які, в свою чергу, формуються уповноваженою особою Фонду. В даному випадку Фонд не отримував ні переліку вкладників з відомостями про позивача, ні додаткової інформації про позивача, як вкладника, на кошти якого поширюються гарантії Фонду, а тому відсутні підстави для висновку про порушення Фондом прав позивача.

8. Позивачем подано заперечення на касаційні скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2016 року, в яких позивач просить відмовити у їх задоволенні, рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін у зв`язку з їх законністю та обґрунтованістю.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

9. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Вкладником, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

10. Відповідно до положень статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частина третя статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

11. Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14), Банк після отримання повідомлення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку повинен здійснити, зокрема направлення до Фонду файлів із: переліком вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону; переліком осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку; переліком осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що ще не виконане.

Пунктом 3 розділу ІІІ Положення № 14 визначено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

12. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється ФГВФО відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.

Суд зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом №4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Слід зазначити, що положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Отже, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

7 червня 2006р. ОСОБА_1 уклала з АКБ «Імексбанк» договір банківського рахунку фізичної особи № 990005611 .

Станом на 15.01.2015р. на банківському рахунку ОСОБА_1 було 30015,06 доларів США.

16.01.2015р. ОСОБА_1 перерахувала на інші банківські рахунки у відділенні ПАТ «Імексбанк» 20000,00 доларів США, двома траншами по 10000 доларів кожний на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3

17, 19, 20 січня 2015р. ОСОБА_1 зняла з банківського рахунку 3600 доларів США.

Станом на 27.01.2015р. залишок коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 у ПАТ «Імексбанк» склав 6415,06 доларів США, що відповідно до курсу НБУ дорівнювало 101995,93грн.

Отже, вклад розміщено на рахунку АТ «Імексбанк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI.

13. З аналізу наведених вище норм слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Уповноважена особа вважала нікчемним договір банківського рахунку між банком і позивачем з підстави, передбаченої пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI.

Разом з тим, зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI не може бути застосованим до договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Імексбанк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.

Уповноважена особа, в свою чергу, не довела належними та допустимими доказами те, що у момент укладення договору банківського рахунку та здійснення транзакції АТ «Імексбанк» щодо зарахування суми коштів на поточний рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку та не обґрунтував, у чому така перевага полягала.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) сформулювала правовий висновок, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Згідно з положеннями ст. 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Водночас, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

При цьому, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 4 липня 2018 року (справа № 826/1476/15), при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення відповідно до закону (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

14. Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку за договором банківського рахунку у випадках перерахування коштів на її користь особисто або іншою особою.

Інших доказів на підтвердження нікчемності укладеного позивачем із банком договору відповідачами також не надано.

15. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону № 4452-VI, вклад розміщено на рахунку в банку до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому відповідачем не обґрунтовано наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Отже, позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в банку за рахунок Фонду.

16. Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що Фонд або його уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорювані дії працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону 4452-VI, оскільки такі неправомірні або оспорюванні дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до статті 78 КАС України є обов`язковими для адміністративних судів.

Разом з тим, жодних вироків, якими б було встановлено наявність протиправних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договору банківського рахунку ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачами надано не було.

17. Водночас, суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати позивачу кошти у розмірі 101995,93 гривень за її вкладом за договором банківського рахунку від 07.06.2006 року №990005611.

Колегія суддів погоджується з доводами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вважає зазначені позовні вимоги передчасними, оскільки Фонд формує загальний реєстр вкладників на підставі переліку або додаткової інформації, які, в свою чергу, формуються уповноваженою особою Фонду. В даному випадку Фонд не отримував ні переліку вкладників з відомостями про позивача, ні додаткової інформації про позивача, як вкладника, на кошти якого поширюються гарантії Фонду, а тому відсутні підстави для висновку про порушення Фондом прав позивача та, відповідно, підстави для задоволення позову в цій частині.

18. За таких обставин колегія суддів доходить висновку про те, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення судів попередніх інстанцій належить скасувати в частині вирішення позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову у цій частині. В решті рішення судів попередніх інстанцій належить залишити без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного від 23 березня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) кошти у розмірі 101995,93 гривень за її вкладом за договором банківського рахунку від 07.06.2006 року №990005611. Ухвалити нову постанову у цій частині позовних вимог, якою у позові відмовити.

В решті постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Я.О.Берназюк

І.В. Желєзний