Справа № 591/4706/19
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4706/19
Провадження № 2-а/591/274/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в Сумській області Сема Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що постановою відповідача серії ЕАВ № 1350765 від 21 липня 2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255, 00 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП за те, що 21 липня 2019 року приблизно о 15 год. 19 хв. в м. Суми по вул. Г.Крут, 1/3, керуючи транспортним засобом FORD ESCAPE номерний знак НОМЕР_1 , здійснив виїзд з парковки для безоплатного паркування транспортних засобів ТЦ «Епіцентр» на вул. Г.Крут, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 (рух праворуч) та здійснив рух ліворуч, чим порушив вимоги п.33 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, зазначає, що доказом вчинення адміністративного правопорушення в даному випадку є показання технічних приладів та технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме відео-реєстратора Хіаоmі Yi Car 114, на який є посилання у винесеній постанові поліції.

Зазначає, що ним була висунута вимога та бажання ознайомитися з відеозаписом, який би підтверджував здійснення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. На дану вимогу працівники поліції (поліцейський сержант ОСОБА_2 та його напарник) вирішили ознайомити його з якимось невідомим йому відеозаписом з їх власного мобільного телефону, від чого він відмовився. На вимогу показати запис саме з відео-реєстратора, встановленого в патрульному автомобілі, співробітники поліції повернулися до свого автомобіля, довго між собою спілкувалися та після чого продовжили наполягати на перегляді ним відео з їх власного мобільного телефону.

Також вказує на те, що на його прохання ознайомлення його з сертифікатом якості пристрою, на який здійснювалася відео-зйомка правопорушення, працівниками поліції не було надано жодних документів, також все це супроводжувалось з їх сторони лише посмішками.

Крім того, зазначає, що його транспортний засіб було зупинено далеко від місця здійснення можливого правопорушення (пр-т М.Лушпи, навпроти ТЦ «Атріум»), а також відсутні жодні свідки, які б могли підтвердити порушення ним Правил дорожнього руху.

У переліку випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, передбаченого ч.1 ст. 258 КУпАП, не міститься випадку, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Тому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення повинен бути складений.

Протоколу про адміністративне правопорушення йому для ознайомлення та підписання працівниками поліції надано не було, що порушило його права та унеможливило внесення до нього його зауважень, можливих доказів та клопотань з його сторони.

Тому вважає, що відповідач не мав права складати у відношенні його протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, так як він не є уповноваженою на те особою. У зв`язку з цим зазначений протокол не може бути прийнятий до уваги як доказ по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначає, що працівниками поліції були порушені його права, передбачені ч.1 ст. 268 КУпАП та с. 59 Конституції України, стосовно подання клопотання про перенесення розгляду справи на інший день у зв`язку з бажанням скористатися правом та юридичну допомогу адвоката.

Тому вважає, що працівники поліції не мали права виносити постанову про накладення адміністративного стягнення на місці зупинки його транспортного засобу.

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вказане правопорушення є необґрунтованою та незаконною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд скасувати постанову серії ЕАВ №1350765 від 21 липня 2019 року, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2019 року у справі за вказаним адміністративним позовом відкрите провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Копія позовної заяви та доданих до неї документів направлено відповідачу.

На адресу суду відповідачем надано письмовий відзив на позов, згідно якого він зазначає, що 21 липня 2019 року згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в Сумській області він ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху в Сумській області. Близько 15год. 19 хв. 21 липня 2019 року в м. Суми на вул. Героїв Крут поблизу будинку №1/3, нарядом було виявлено транспортний засіб FORD ESCAPE номерний знак НОМЕР_1 , водій якого виїжджаючи з парковки для безоплатного паркування транспортних засобів ТЦ Епіцентр не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», а саме здійснив рух ліворуч, чим порушив вимоги п.33.4.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. Правопорушення було зафіксовано на службовий відео реєстратор Хіаоmі моделі Yi Car DVR. Сертифікат дослідження конструкції службового відеореєстратора Хіаоmі моделі Yi Car DVR.

Зазначає, що п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» надає право поліцейським зупиняти транспортні засоби у разі порушення водієм ПДР. Він підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть скоєного правопорушення, та попросив надати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зауважень до яких не виникло.

Він пояснив позивачу, що він порушив вимоги п.33.4.2 ПДР, а саме: порушив вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. Також зазначає, що він пояснив позивачу вимоги ст. 63 Конституції України, та ст. 268 КУпАП.

Розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, він виніс постанову ЕАВ №1350765 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., яку оголосив, та вручив копію позивачу.

Відповідно до п. 33.4.2 ПДР наказовий знак 4.2 «Рух праворуч» дозволяє рух лише праворуч. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїздах частин, пере якими він встановлений.

Відповідач зазначає, що правопорушення скоєне Позивачем, зафіксовано на службовий відеореєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR. Зазначений відеореєстратор має обладнання радіо доступу та дає можливість переглядати відеозаписи на місці з допомогою мобільних пристроїв. Саме відео з реєстратора було покладено в основу оскаржуваної постанови.

Позивачу було запропоновано переглянути відеозапис зафіксованого правопорушення на службовий відео реєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR на місці за допомогою мобільного телефону напарника, на що він відмовився. Даний факт зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, розміщений на його форменому одязі.

Також зазначає, що нескладання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, вчиненої за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення

Посилаючись на те, що притягнення позивача відбувалось з дотриманням законодавства, просить суд залишити без змін постанову ЕАВ №1350765 від 21 липня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області сержантом поліції Семою В.В., а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 21 липня 2019 року, винесеної поліцейським роти №3 батальйону УПП в Сумській області ОСОБА_3 .В. на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В постанові зазначено, що 21 липня 2019 року о 15 год. 19 хв. позивач керував транспортним засобом Honda FORD ESCAPE номерний знак НОМЕР_1 , у м. Суми на вул. Героїв Крут,1/3 та, виїжджаючи з парковки для безоплатного паркування тз ТЦ Епіцнтрна вул.. Героїв Крут, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 (рух праворуч) та здійснив рух ліворуч, що зафіксована відео реєстратором Xiaomi моделі Yi Car DVR, чим порушив вимоги п. 33 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів передбачена відповідальність передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 33 ПДР ( п.п.1.4.1-1.4.3) "Напрямок повороту". Знаки (1.4.1 - рух праворуч, 1.4.2 - рух ліворуч) показують напрямок повороту дороги, позначеної знаками 1.1 і 1.2, напрямок об`їзду перешкоди на дорозі, а знак 1.4.1, крім того, - напрямок об`їзду центра перехрестя з круговим рухом; знак 1.4.3 (рух праворуч або ліворуч) показує напрямок руху на Т-подібних перехрестях, розгалуженнях доріг або об`їзду ділянки дороги, що ремонтується.

Як встановлено під час вивчення матеріалів справи, відповідачем було прийнято рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП в сумі 255 грн.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як на підставу заперечень проти заявленого адміністративного позову, відповідач надав суду відеозапис правопорушення на електронному носії. Наданим відповідачем відеозаписом підтверджено подію вчиненого ОСОБА_4 правопорушення.

Доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи, оскільки позивачем не пред`явлено відеозапис правопорушення саме з відео реєстратора, не ґрунтується на вимогах закону.

Факт фіксування на відеореєстратор, характеристики якого вказані в постанові, не спростовані позивачем, а під час розгляду справи позивач не скористався можливістю ознайомитися з відеозаписом. При цьому відображення вже зафіксованого запису на інших засобах на інших засобах (тобто не засобом, який здійснює фіксацію) не може свідчити про порушення прав позивача.

Крім того, позивачу роз`яснено ст. 63 Конституції України та права, що передбачені ст. 268 КУпАП, та відповідачем запропоновано заявити клопотання, на що реакції позивача не було, а тому він не скористався таким правом, в тому числі і правом звернення за правовою допомогою, перенесення розгляду справи, тощо.

Ст. 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (чч. 1, 2, 3, 5 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116 2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185 3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд не погоджується з доводами позовної заяви щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене ч. 2 ст. 122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ст. 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених ч.ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати fдміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015).

Разом з тим, Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Отже доводи позивача, викладені в адміністративному позові, щодо порушення вимог законодавства у зв`язку з тим, що відповідачем не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а також здійснення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу, не ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 257-262, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце мешкання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАВ №1350765 від 21 липня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. без змін.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду/

Суддя А.П. Сидоренко