Справа № 240/3257/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 жовтня 2019 року м. Житомир справа № 240/3257/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєвої В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, встановив:
В обґрунтування позову зазначено, що 10 грудня 2018 року позивачем було придбано транспортний засіб - легковий автомобіль, що був у використанні, марки "AUDI", модель "Q5" за номером кузова НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення. 29 грудня 2018 року уповноваженим представником позивача ТОВ "Тримакс-Авто" для здійснення митного оформлення вказаного вище транспортного засобу відповідачу було подано в електронній формі митну декларацію за № UA101070.2018.050377.
Рішенням відповідач відмовив у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що декларантом та позивачем заявлена митна вартість товару/транспортного засобу вказаного вище не підтверджена документально. Відповідачем не доведено, що позивачем заявлені неповні, необ`єктивні та непідтверджені документально відомості про митну вартість товару. Крім того, відповідачем жодним чином не обґрунтовано ціну, що визначена ним у розмірі 23050,00 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості транспортного засобу. Позивач посилається на те, що діях відповідача наявні порушення вимог чинного законодавства України при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, а тому просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 21.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, яка буде розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Позивач та представник позивача в судових засіданнях позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 19.04.2019 (а.с.70-74).

В судовому засіданні 18.09.2019 протокольною ухвалою суду відбувся перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

На підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2018 ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 Аутомобіле автомобіль марки "AUDI", модель "Q5" за номером кузова НОМЕР_2 , 2015 року виготовлення за експортною вартістю 16400 Євро (а.с.32-33).

Львівською митницею ДФС було здійснено огляд транспортного засобу, про що 24.12.2018 складено акт (а.с.35-36).

З метою проведення процедури декларування між ОСОБА_1 та ТОВ "Тримакс-Авто" було підписано договір №35/12/2018 від 22.12.2018. Так, товариство взяло на себе зобов`язання посередницької діяльності митного брокера. Актом надання послуг №20 від 10.01.2019 підтверджується факт оплати послуг брокера в розмірі 200,00 грн з ПДВ (а.с.41-44).

На підтвердження сплати позивачем продавцю 16400 Євро за транспортний засіб до матеріалів справи надано рахунок на суму 18500 Євро з ПДВ (а.с.54-55) та квитанцію №238 від 24.12.2018 (а.с.52-53).

Представником ТОВ "Тримакс-Авто" з метою здійснення митного оформлення вказаного вище транспортного засобу було подано в електронній формі митну декларацію за № UA101070.2018.050377 із зазначенням митного режиму "імпорт" для проведення усіх необхідних митних процедур, щодо ввезеного транспортного засобу, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 16400 євро (а.с.76).

Після реєстрації митної декларації в електронній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС спрацювали ризики, а саме ризики: 103-1 "Перевірка поданих товаросупровідних документів та товаротранспортних документів"; 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів"; 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". 210-1 "Проведення митного огляду транспортного засобу".

Після спрацювання ризиків АСАУР посадовою особою митного посту "Житомир-центральний" було направлено запит № 270 від 29.12.2018 до управління адміністрування митних платежів Житомирської митниці ДФС з метою визначення митної вартості.

29.12.2018 Житомирською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості №UA101000/2018/200159/2, відповідно до якого митну вартість даного автомобіля скориговано та визначено в розмірі 23050,00 Євро (а.с.28).

У рішенні зазначено, що відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України відомості про визначення митної вартості, що надаються декларантом, повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Оскільки документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме:

- до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить юридичний особі, що склала рахунок-фактуру №-01/1013-18 від 10.12.2018, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності Nikolaj Rube Automobile на оцінюваний товар та праві Nikolaj Rube Automobile розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. Крім того, у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс) № 001/1013-18 від 10.12.2018;

- у рахунку фактурі від 10.12.2018 № 001/1013-18 відсутній підпис покупця транспортного засобу, що викликає сумніви, що саме по такій ціні транспортного засобу продавець і покупець дійшли згоди;

- у довідці про витрати на транспортування транспортного засобу від 28.12.2018 не вказано його маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що є складовою митної вартості оцінюваного товару. Додатково надані декларантом для підтвердження митної вартості документи прийняті до уваги, але не можуть бути використані як документи, що підтверджує митну вартість товару тому, що не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар. А саме в митній декларації країни відправлення від 10.12.18 №18DE82E5, не містяться відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

В зв`язку з неподанням декларантом на письмову вимогу органу доходів та зборів відповідно до ч.3,4 53 Митного кодексу України інших додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.59 Митного Кодексу України.

Методи 2а і 26 не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 13.11.2018 № UA401010/2018/39268 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та враховуючи дані про вартість оцінюваного автомобіля із програмного продукту SchwackeNet, яка проведена органом доходів і зборів за VIN кодом транспортного засобу і становить 23050,ООЄ/шт (а.с.28-29).

Вважаючи рішення та картку відмови протиправними, позивач звернулась до суду з вказаним позовом за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною першою статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частиною шостою вказаної статті визначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч.4,5 ст.58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.1 ст.68 Митного кодексу України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Таким чином Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 54 МК України).

Аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

У випадках незгоди з задекларованою митною вартістю існує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Суд зауважує, що законом чітко визначено умови, за яких у контролюючого органу виникає право на витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вищевикладене відповідає правовим висновкам Верховного Суду в подібних правовідносинах, викладеній в постанові від 20 лютого 2018 року в справі № 809/1884/16, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, статті 13 Закону "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, а також у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року в справі № 21-127а15 та від 02 червня 2015 року в справі № 21-498а15.

Частиною першою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України затверджено наказом ДФС України від 11 вересня 2015 року № 689 (далі - Методичні рекомендації).

Пунктом 114 розділу 2 Методичних рекомендацій визначено, що робота з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється посадовою особою органу доходів і зборів, що провадить контроль за правильністю визначення митної вартості товарів (далі - посадова особа).

Виявлення та оцінки ризиків здійснюється шляхом: вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірки включення/невключення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості (результати документальних перевірок, відповіді на запити для встановлення автентичності тощо); порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з наявною в органу доходів і зборів інформацією про рівень цін на такі товари або вартість прямих витрат на їх виробництво, у тому числі сировини, матеріалів та/або комплектувальних виробів, які входять до складу товарів; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки наявності взаємозв`язку продавця та покупця; перевірки інформації, наданої декларантом або уповноваженою особою, при продажу товарів між пов`язаними особами щодо наближеності митної вартості товарів, визначеної основним методом до однієї з операцій, які наведені у частині 18 статті 58 Кодексу; перевірки особливостей формування вартості окремих видів товарів відповідно до розділу 3 Методичних рекомендацій; перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обґрунтування і документальне підтвердження; перевірки наявності продажу оцінюваних товарів на експорт в Україну; перевірки наявності ознак підробки документів, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів; перевірки наявності прийнятих іншими митницями рішень про коригування митної вартості товарів, що ввозились на виконання того ж зовнішньоекономічного договору (контракту) або документа, який його замінює, що й оцінювані товари за результатами спрацювання критерію автоматизованої системи аналізу та управління ризиками; перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 Кодексу.

За результатами роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків посадова особа здійснює заходи, передбачені статтею 54 Кодексу.

Пунктом 6 розділу 2 Методичних рекомендацій визначено, що при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх витрат (складових митної вартості), зазначених у частині 10 статті 58 Кодексу; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами 5-8 статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості (далі - ДМВ); наявність арифметичних помилок у митній декларації, ДМВ або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

Згідно з пунктом 8 розділу 2 Методичних рекомендацій у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин 3-4 статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною 6 статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.

Положеннями розділу 5 Методичних рекомендацій передбачено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Як вже встановлено судом, ТОВ "Тримакс-Авто" за дорученням ОСОБА_1 з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу було подано митну декларацію №UA101070.2018.050377, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 16400 євро (а.с.76).

До митної декларації було подано: договір рахунок фактура №001/1013-18 від 10.12.2018; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА209060/2018/73183 від 24.12.2018; технічний паспорт на автомобіль ЕМ НОМЕР_3 та додаток до нього Н- ОСОБА_3 -І- 344/18-00056; довідку про транспортні витрати від 28.12.2018; некласифікований документ Швак від 28.12.2018; копію митної декларації країни відправлення № МІШ 18ГОЕ82Е5 від 10.12.2018; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України Е8 534159 від 21.11.2014; паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України ВМ НОМЕР_4 від 29.11.1997.

Суд зауважує, що доказів на підтвердження посилань позивача про подання до митної декларації сертифікату відповідності, квитанції про оплату коштів в сумі 16400 Євро від 24.12.2018 та копії рахунку № НОМЕР_5 від 04.12.2018 суду не надано.

В судовому засіданні в якості свідка була допитана позивач ОСОБА_1 , яка показала, що особисто в Німеччині купувала вказаний автомобіль. Витрати на доставку придбаного автомобіля склали 50 євро так, як автоміль був заправлений паливом до повного бака. В кінці грудня 2018 року звернулась до брокера з метою розмитнити транспортний засіб. Папку з усіма документами щодо розмитнення атомобіля надала брокеру, перелік документів, що знаходився в ній повідомити не змогла, оскільки пройшло багато часу. Стверджує, що доплатити за визначену митну вартість їй довелось, оскільки наближався кінець року і потрібно було забрати автомобіль. Вказує, що всі документи підписувала власноруч, і яким чином у митного органу виявився непідписаний договір купівлі-продажу пояснити не може. Крім того, позивач показала, що консультації митним органом не проводились, а додаткові документи на підтвердження митної вартості відповідачем не були прийняті.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 , яка надавала позивачу послуги по декларуванню та митному оформленню вказаного автомобіля показала суду, що саме експортна декларація свідчить про вартість автомобіля ввезеного на митну територію України. Основним документом при ввезенні товару на територію є експортна декларація, у зв`язку з чим, на її думку митному органу було подано всі необхідні документи. Додаткові документи на підтвердження митної вартості митний орган не прийняв до уваги. Пояснень з приводу погодження з митною вартістю та її сплатою декларантом не надано.

Свідок ОСОБА_5 показав, що з 2010 року проживає на території Німеччини та здійснює приватну діяльність в сфері автотранспорту. ОСОБА_1 звернулась до нього за допомогою по придбанню автомобіля в Німеччині. ОСОБА_1 дійсно купила автомобіль в офіційного дилера за вказаною в рахунку сумою, у неї всі документи були оформлені належним чином, проте митним органом безпідставно завищено митну вартість автомобіля.

З огляду на наведене, посилання позивача про надання для митного оформлення товару всіх необхідних документів не приймається до уваги судом, а тому у відповідача були відсутні підстави для визнання митної вартості, що зазначена декларантом в ЕМД.

Після реєстрації митної декларації в електронній базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС спрацювали ризики, а саме ризики: 103-1 "Перевірка поданих товаросупровідних документів та товаротранспортних документів"; 105-2 "Контроль правильності визначення митної вартості товарів"; 106-2 "Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". 210-1 "Проведення митного огляду транспортного засобу".

Здійснюючи контроль митний орган дослідив надані декларантом документи, в результаті чого було встановлено, що документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, а саме: всупереч вищезазначених вимог чинного законодавства декларантом до митного оформлення не подано документ, якій свідчить про те, що оцінюваний товар належить юридичний особі, що склала рахунок-фактуру №-01/1013-18 від 10.12.2018, що викликає сумніви у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності Nikolaj Rube Automobile на оцінюваний товар та праві Nikolaj Rube Automobile розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. Крім того, у свідоцтві про право власності на транспортний засіб власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок-фактуру (інвойс) № 001/1013-18 від 10.12.2018. У рахунку фактурі від 10.12.2018 №001/1013-18 відсутній підпис покупця транспортного засобу, що викликає сумніви, що саме по такій ціні транспортного засобу продавець і покупець дійшли згоди.

Після спрацювання ризиків АСАУР посадовою особою митного посту "Житомир-центральний" було направлено запит № 270 від 29.12.2018 до управління адміністрування митних платежів Житомирської митниці ДФС з метою визначення митної вартості (а.с.84).

ТОВ "Тримакс-Авто" 29.12.2018 подало лист митним органам, що додаткових документів надати не мають змоги (а.с.85 зворот). Також аналогічним листом від 29.12.2018 підтверджено факт надання консультації (а.с.86 зворот).

З метою обґрунтування визначення митної вартості транспортного засобу митним органом надано довідку SchwackeNet про результати перевірки яка проведена органом доходів і зборів за VIN кодом транспортного засобу, митна вартість "AUDI", модель "Q5", з урахуванням основних показників вказаної моделі становить 23050,ОО Євро (а.с.89-91).

З огляду на наведене, існують підстави стверджувати, що декларантом та позивачем не надано доказів на підтвердження митної вартості, що заявлена в декларації, зокрема відсутні дані на підтвердження вартості автомобіля в сумі 16400 Євро.

Серед виявлених митним органом порушень вказано, що в довідці про витрати на транспортування транспортного засобу від 28.12.2018 не вказано його маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що є складовою митної вартості оцінюваного товару.

Доказом транспортних витрат є довідка за підписом ОСОБА_1 про понесення нею за результатами доставки автомобіля до державного кордону України п/п Рава Руська, Україна в сумі 50 Євро (а.с.80).

Вказана довідка не використана митним органом у зв`язку з тим, що у ній відсутня інформація з приводу маршруту слідування, що позбавляє можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування.

Суд звертає увагу, що витрати на транспортування товару є складовою митної вартості оцінюваного товару, тому така довідка мала бути перевірена митним органом на предмет достовірності та повноти зазначеної в ній інформації. У вказаній довідці відсутні відомості про пункт відправлення автомобіля, ким здійснено доставку транспортного засобу та в чому полягають транспортні витрати.

Додатково надана декларантом для підтвердження митної вартості митна декларація країни відправлення від 10.12.18 №18DE82E5 не містить відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, а тому не може підтвердити заявлену митну вартість (а.с.48).

Таким чином, за результатами опрацювання митним органом документів, які подані декларантом, встановлено розбіжності в наданій інформації.

Суд критично ставиться до посилань позивача у позовній заяві на відсутність проведення консультацій з декларантом у зв`язку з застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

На підтвердження факту проведення консультацій надано лист за підписом ТОВ "Тримакс-Авто" від 29.12.2018 про проведення консультації (а.с.86 зворот).

Таким чином, у відповідності з визначеною законом процедурою, після встановлення розбіжностей у поданих документах та при спрацюванні ризиків, що стосуються митної вартості задекларованого товару, митним органом була проведена процедура консультацій.

З урахуванням встановлених обставин, митним органом було складено картку відмови у митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА101070/2018/00642 у зв`язку з тим, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару не підтверджена документально (а.с.30-31).

З огляду на наведене, суд погоджується із доводами відповідача та зазначає, що за відсутності поданих декларантом додаткових документів, митним органом правомірно було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріальних доказів, суд дійшов до висновку про наявність у митного органу необхідних та достатніх правових підстав для винесення рішення про коригування митної вартості № UA 101000/2018/200159/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № НОМЕР_1 101070/2018/00642 від 29.12.2018.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

З урахуванням відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_6 від 29.11.2018, виданий Корольовським ГВ УМВС України в Житомирській області) слід відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва