Справа № 160/8173/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2019 року Справа № 160/8173/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про визнання протиправними та скасування постанов, -
22.08.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича, у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2019 року та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.06.2019 року у виконавчому провадженні №59284516.
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою суду від 23.08.2019 року повернуто заявнику без розгляду на підставі частини 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку для оскарження рішень приватного виконавця, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
29.08.2019 року позивачем повторно подано заяву про забезпечення позову, яку задоволено ухвалою від 02.09.2019 року, позов забезпечено шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №59284516.
04.09.2019 року від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Ухвалою від 10.09.2019 року заяву позивача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду задоволено та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №160/8173/19.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження було порушено статтю 24 Закону України «Про виконавче провадження», та, всупереч законодавства, не взято до уваги, що боржник зареєстрований та мешкає у Дніпропетровській області, майна не території міста Києва не має; отже, виконавче провадження відкрито незаконно, та прийняті у ньому постанови про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, мають бути визнані протиправними та скасовані.
Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що держаним виконавцем чітко виконано вимоги норм Закону України «Про виконавче провадження» при вчиненні виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого напису №3671, виданого 28.05.2019 року, що свідчить про законність оскаржуваних дій; зауважив, що позивач не наводить жодної норми закону, яку міг порушити приватний виконавець при примусовому виконанні виконавчого документу, у зв`язку із чим, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
У заяві про примусове виконання виконавчого напису стягувач просив звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, зазначив, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорту, долученою до матеріалів справи.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 4 частини другої статті 23 Закону№1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1403-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною третьою статті 25 Закону№1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Частиною 2 статті 24 Закону №1403-VIII перебачено, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1404-VIII, виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
Частиною п`ятою статті 24 Закону №1404-VIII визначено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII).
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина третя статті 26 Закону №1404-VIII).
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону №1404-VIII).
У разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника (частина сьома статті 26 Закону №1404-VIII).
За приписами статті 68 Закону №1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.
За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Судом встановлено, що приватний виконавець Табінський Олег Володимирович здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Отже, місце проживання та місце роботи боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Табінський О.В. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, а виконавчий документ у виконавчому провадженні №59284516 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи.
Як слідує з наданих відповідачем та долучених до матеріалів справи копій документів з матеріалів виконавчого провадження, стягувач зазначив, що боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, стягувачем при поданні заяви про примусове виконання рішення не зазначено та не надано доказів, які б підтверджували, що боржник дійсно проживає та/або працює у місті Києві, або має у місті Києві рухоме чи нерухоме майно.
Таким чином, твердження відповідача про те, що виконавчий документ прийнято ним до виконання за місцезнаходженням майна боржника є безпідставними та спростовуються вищенаведеними обставинами.
За таких обставин, оскаржувані постанови від 05.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження та від 10.06.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесені у виконавчому провадженні №59284516, прийняті відповідачем із порушенням приписів Закону №1404-VIII, оскільки приватним виконавцем виконавчий документ прийнято до виконання не за місцем проживання, перебування, роботи боржника - фізичної особи (позивача).
Згідно із пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIIIвиконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
Таким чином, у даному випадку приватний виконавець повинен був повернути виконавчий документ стягувачу у зв`язку із пред`явленням його не за місцем виконання, чого в даному випадку зроблено не було.
Крім того, у такому виконавчому провадженні приватним виконавцем провадилось вчинення виконавчих дій, а саме стягнення на заробітну плату боржника, що також здійснено не за місцем проживання, перебування, місця роботи боржника - фізичної особи (позивача).
Вказані обставини не були перевірені та враховані відповідачем під час винесення спірних постанов, а тому такі рішення приватного виконавця є такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», отже, спірні постанови підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн., понесені позивачем, підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича.
Керуючись статтями 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову від 05.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження №59284516, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем при примусовому виконанні виконавчого напису №3671, виданого 28.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.
Визнати протиправною та скасувати постанову від 10.06.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Табінським Олегом Володимировичем у виконавчому провадженні №59284516 при примусовому виконанні виконавчого напису №3671, виданого 28.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.
Рішення суду за наслідками розгляду справи, визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили у строки та у порядку, визначеному статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду за наслідками розгляду справи, визначеної статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, оскаржується у строки та у порядку, встановленому частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник