Справа № 826/9353/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9353/17 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Аліменка В.О., Файдюка В.В., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопластгума» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопластгума» (надалі за текстом - «ТОВ «Автопластгума») звернулося до суду з позовом у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 145/26-54-12-01-18 від 27.02.2017 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Автопластгума».

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що підставою для анулювання реєстрації його в якості платника ПДВ стало неподання декларацій протягом року. Разом з тим, ним було вчасно і правильно подані декларації з податку на додану вартість за лютий і липень 2016 року, що підтверджується відповідними квитанціями.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 145/26-54-12-01-18 від 27.02.2017 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Автопластгума».

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві відповідно до пп. «г» пункту 184.1 ст. 184 Податкового Кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») прийняло рішення від 27.07.2017 року № 145/26-54-12-01-18 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, оскільки платником податку протягом 12 послідовних місяців «лютий 2016-січень 2017р.» не подавались податкові декларації з ПДВ, які свідчили про постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкових зобов`язань чи податкового кредиту.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав відповідачу скаргу від 09.03.2017 року.

Рішенням Головного управління ДФС у м. Києві про результати розгляду скарги від 11.05.2017 року № 11890/10/26-15-12-01-18, рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

16.05.2017 року позивач подав відповідачу скаргу до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги, рішенням Державної фіскальної служби про результати розгляду скарги від 12.07.2017 року № 15154/6/99-99-12-03-0115, скарга позивача залишена без задоволення, а рішення Головного управління ДФС у м. Києві про результати розгляду скарги від 11.05.2017 року № 11890/10/26-15-12-01-18 - без змін.

Пунктом 180.1 статті 180 ПК України установлено, що для цілей оподаткування платником податку є: будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи; особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном, особа, що проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 243 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством; особа, що уповноважена вносити податок з об`єктів оподаткування, що виникають внаслідок поставки послуг підприємствами залізничного транспорту з їх основної діяльності, що перебувають у підпорядкуванні платника податку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов`язаний з виконанням угоди про розподіл продукції.

Відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Пунктом 49.4 статті 49 ПК України визначено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Згідно пункту 49.15 статті 49 ПК України податкова декларація, надіслана платником податків або його представником поштою або засобами електронного зв`язку, вважається неподаною за умови її заповнення з порушенням норм пунктів 48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та надсилання контролюючим органом платнику податків письмової відмови у прийнятті його податкової декларації.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «Автопластгума» подавало відповідачу податкові декларації з податку на додану вартість за січень та лютий 2016 року, що підтверджується відповідними квитанціями №2 від 17.02.2016 року та 18.03.2016 року.

31.07.2016 ТОВ «Автопластгума» складено податкову накладну № 52, яку направлено відповідачу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна за липень 2016 року була зареєстрована 05.08.2016 року, що підтверджується квитанцією № 1.

Також, 19.08.2016 року ТОВ «Автопластгума» подавало відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2016 року з показниками відповідно до вказаної податкової накладної, що підтверджується квитанцією №2 від 19.08.2016 року.

Отже, доводи відповідача, що потягом 12 послідовних місяців позивач не подавав декларації з податку на додану вартість, а подані декларації за лютий та липень 2016 року містять нульові показники, спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, в т.ч. деклараціями долученими до позовної заяви.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність прийняття спірного рішення та наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 01 жовтня 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.О.Аліменко

суддя В.В.Файдюк