Справа № 300/491/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року № 857/7069/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року, ухвалене суддею Кафарським В.В., 15:33:23 год, м. Івано-Франківськ, у справі за позовом Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акту - постанови про арешт коштів боржника,-

В С Т А Н О В И В:

06.03.2019 року позивач - Державне підприємство «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» звернулося до суду з позовом до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати окремі положень індивідуального акту - постанови заступника начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Люкляна О.П. від 14.01.2019 у зведеному виконавчому провадженні №43824756 про арешт коштів боржника Чернівецького військового лісництва ДН «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , МФО 322313, який відкрито в АТ «Укрексімбанк» щодо виплати заробітної плати працівникам та сплати обов`язкових платежів до бюджету.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року позов задоволено частково. Скасовано постанову про арешт коштів боржника від 14.01.2019, винесену у зведеному виконавчому провадженні №43824756, в частині арешту коштів, які призначені для виплати заробітної плати та сплати обов`язкових платежів до бюджету, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313).В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що накладення арешту на кошти позивача, які призначені для виплати заробітної плати та сплати обов`язкових платежів до бюджету унеможливлює своєчасну її виплату, що в свою чергу призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють у позивача та унеможливлюється виконання обов`язку позивача зі сплати податків та інших обов`язкових платежів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права,Івано-Франківський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Згідно із частинами першою та третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувана.

На запит заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано- Франківській області про відкриті рахунки у банках та фінансових установах орган ДФС надано відповідь, згідно якої у боржника є відкриті рахунки в АТ «Укрсоцбанк» МФО: 300023 та в АТ «Укрексімбанк», МФО: 322313. Згідно отриманої відповіді визначити чи підпадає будь-який рахунок під обмеження встановлені ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не було можливо. У відповідності до ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша Фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Жодних повідомлень на адресу Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області від АТ «Укрексімбанк» (МФО: 322313) про цільове призначення рахунку № НОМЕР_1 не надходило та постанову виконавця не було повернуто без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на рахунку. Постанову про арешт баком прийнято та надано підтвердження що коштів недостатньо. Відповідно виставлені платіжні вимоги про списання наявних коштів.

Таким чином, апелянт вважає, що дії заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області щодо винесення постанови є законними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Чернівецьке військове лісництво (код ЄДРПОУ ВП: 21417690) є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Чернівецьким військовим лісництвом Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат» відкриті поточні рахунки для ведення фінансово-господарської діяльності, в тому числі виплати заробітної плати, сплати платежів до бюджетів в Акціонерних товариствах «Укрсімбанк» та «Укрсоцбанк».

14.01.2019 заступником начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ЗВП №43824756 про стягнення з Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» коштів в загальному розмірі 4 144 254,31 грн. постановою про арешт коштів боржника накладено арешт на кошти в межах суми 4 144 254,31 грн., що містяться на всіх рахунках Чернівецького військового лісництва ДП «Івано-Франківський військовий ліс промкомбінат», відкритих в АТ «Укрсоцбанк», АТ «Укрексімбанк».

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до частини 1 статті 48 даного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи - підприємця.

Згідно з частиною 1 статті 52 цього ж Закону виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках (частина 3 статті 52 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з частиною 4 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті 59 Закону).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження повинно здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Таким чином, судом першої інстанції вірно вказано на те, що першочерговість оплати праці працівників підприємств перед іншими платежами захищена статтею 43 Конституції України та частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України, а своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Накладення арешту на кошти позивача, які призначені для виплати заробітної плати унеможливлює своєчасну її виплату, що в свою чергу може призвести до порушення конституційних прав громадян, які працюють у позивача.

Частинами першою та шостою статті 24 Закону України «Про оплату прац» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

З врахуванням наведеного, судом першої інстанції вірно зазначено, що виплата підприємством заробітної плати є пріоритетною перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства (юридичної особи) та не може бути поставлена в залежність від погашення заборгованості за іншими платежами останнього.

Відповідно до частини другої статті 10 Конвенції «Про захист заробітної плати», ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу) (частина 12 статті 9 зазначеного Закону).

Частиною 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» встановлено, що на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не поширюється дія Закону України «Про виконавче провадження», зокрема на кошти, що перебувають на таких рахунках, не може бути: накладено арешт; звернено стягнення.

Згідно пункту 6.7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 12.11.2003 за №492 суб`єкт господарювання для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) має право відкрити поточні рахунки фізичним особам, уклавши з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб.

Встановлено, що поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313) відкрито для здійснення розрахунково-касових операцій, в тому числі для виплати заробітної плати, податків пов`язаних з виплатою заробітної плати (єдиний соціальний внесок, податок на доходи фізичних осіб, військовий збір), а також для сплати обов`язкових платежів до державного та місцевого бюджетів. Наведене підтверджується довідкою АТ «Укрексімбанк» від 31.01.2019 за №071-07/116 (а.с. 31).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія договору банківського рахунку №16740 від 23.10.2012, укладеного між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі керуючого філією АТ «Укрексімбанк» в м. Чернівцях (банк) та Чернівецьким військовим лісництвом Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (клієнт), відповідно до пункту 1.1 якого банк, відкриває клієнту банківський рахунок № НОМЕР_2 на умовах, визначених цим договором.

Згідно довідки АТ «Укрексімбанк» від 16.03.2017 за №071-00/289банк змінив реквізити відкритих у філії Банку в м. Чернівцях поточних рахунків, вкладних (депозитних) рахунків та рахунків, на яких обліковується заборгованість за активними операціями, зокрема, рахунок № НОМЕР_2 , відкритий Чернівецькому військовому лісництву відповідно до договору №16740 від 23.10.2012, змінено на рахунок № НОМЕР_1 .

Також у матеріалах справи наявна виписка по рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313) за період з 28.11.2018 по 28.11.2018, з 04.12.2018 по 04.12.2018, з 07.12.2018 по 07.12.2018, з 18.12.2018 по 18.12.2018 та з 26.12.2018 по 26.12.2018, згідно яких з даного рахунку здійснювались, серед іншого, платежі з призначенням сплати військового збору, податку з доходів фізичних осіб, виплати заробітної плати, сплати податку на додану вартість (поповнення електронного рахунку).

Згідно з довідкою позивача №123 від 06.02.2019 у Чернівецькому військовому лісництві Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» проводиться виплата заробітної плати працівникам, сплата обов`язкових платежів до бюджету з розрахункового рахунку, який відкритий у АТ «Укрексімбанк» № НОМЕР_1 МФО 322312.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що накладення арешту на кошти позивача, які призначені для виплати заробітної плати та сплати обов`язкових платежів до бюджету унеможливлює своєчасну її виплату, що в свою чергу призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють у позивача та унеможливлюється виконання обов`язку позивача зі сплати податків та інших обов`язкових платежів.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст.272, 287, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській областізалишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 рокуу справі №300/491/19 за позовом Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акту - постанови про арешт коштів боржника- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 02.10.2019.