Справа № 440/4004/18
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 вересня 2019 року
Київ
справа №440/4004/18
адміністративне провадження №К/9901/8352/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №440/4004/18
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року (колегія суддів у складі Головуючого судді Присяжнюк О.В., суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
1.1. визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи внаслідок захворювання отриманого під час виконання обов`язків військової служби;
1.2. зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
2. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
3. Вважаючи таке рішення помилковим, позивач оскаржив його до суду апеляційної інстанції.
4. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року апеляційну скаргу повернуто заявнику без розгляду.
5. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що апелянтом порушено порядок подачі апеляційної скарги, у зв`язку з чим апеляційна скарга разом із доданими до скарги матеріалами підлягає поверненню заявнику апеляційної скарги без розгляду.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
7. В обґрунтування касаційної скарги зазначив, що норма підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" 2 Кодексу адміністративного судочинства України повинна тлумачитись таким чином, що б гарантувати особі право на безпосереднє звернення з апеляційною скаргою до апеляційного суду, оскільки таке право безпосередньо закріплене нормою статті 297 КАС України.
8. Верховний Суд ухвалою від 03 квітня 2019 року відкрив провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року.
9. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
10. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
11. Проаналізувавши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
12. Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
13. Відповідно до частин першої, другої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.
14. Згідно з частиною першою статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
При цьому за приписами підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).
Отже особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 297 КАС України, підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення КАС України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд. Протилежне тлумачення вищезазначених норм процесуального законодавства матиме наслідком порушення судами статті 6 Конвенції ЄСПЛ в контексті «права на справедливий суд».
Колегія суддів наголошує, що відсутність на даний час Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи жодним чином не створює перешкоди учасникам провадження та апеляційному суду в поданні та прийнятті апеляційних скарг у паперовій формі безпосередньо до апеляційних судів.
Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства, серед яких забезпечення права на апеляційний перегляд справи, розумні строки розгляду справи судом. Також згідно з частинами 1, 3 статті 2 КАС України, суд та учасники судового процесу на виконання завдань адміністративного судочинства зобов`язані керуватися засадами (принципами) адміністративного судочинства, серед яких є, зокрема, верховенство права та забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Застосування зазначених вище принципів вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення КАС України, яке б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду, визначене статтею 297 КАС України, оскільки держава не може обмежувати права особи без необхідної легітимної мети.
15. Таким чином колегія суддів вважає, що висновок апеляційного суду ґрунтується на помилковому тлумаченні підпункту 15.5 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень КАС України. При поверненні апеляційної скарги без розгляду, суд апеляційної інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та метою адміністративного судочинства.
16. При касаційному розгляді взято до уваги висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі №591/2303/18,а також правовий висновок Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 20 червня 2018 року у справі №514/134/17 (провадження № 61-12112сво18).
17. Частиною першою статті 353 КАС України передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
18. Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
19. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
20. Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
2. Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року - скасувати.
3. Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець
Судді С.Г. Стеценко
А.Ю. Бучик