Справа № 2040/6663/18
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 жовтня 2019 року

Київ

справа №2040/6663/18

адміністративне провадження №К/9901/12648/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі № 2040/6663/18 за позовом ОСОБА_1 про визнання дій незаконними,

в с т а н о в и в :

Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як до суду касаційної інстанції відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.05.2019, визначено склад колегії суддів для розгляду касаційної скарги: суддя-доповідач Бевзенко В.М., судді: Данилевич Н.А., Шарапа В.М.

Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2019 визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі № 2040/6663/18 та вказану касаційну скаргу залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали шляхом обґрунтування інших підстав для поновлення строку, приведення тексту касаційної скарги у відповідність до наведених положень КАС України та долучення до неї документу про сплату судового збору.

Згідно із частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвала Верховного Суду від 08.05.2019 про залишення касаційної скарги без руху направлялася на адресу зазначену позивачем у касаційній скарзі, однак поштове відправлення повернулось з позначкою "адресат відсутній".

У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді Шарапи В.М., відповідно до рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 14, розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду здійснено заміну зазначеного судді у справі №2040/6663/18 (провадження № К/9901/12648/19).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2019, визначено склад колегії суддів для розгляду касаційної скарги: суддя-доповідач Бевзенко В.М., судді: Данилевич Н.А., Шевцова Н.В.

Так, з метою недопущення порушень прав скаржника на касаційне оскарження, ухвалою Верховного Суду від 16.07.2019 продовжено позивачеві строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 08.05.2019.

27.08.2019 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду - Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., Шевцової Н.В. у справі №2040/6663/18.

Ухвалою Верховного Суду від 10.09.2019 року визнано необґрунтованим заявлений відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., Шевцової Н.В., у зв`язку з чим заяву передано на розгляд іншим суддею Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., Шевцової Н.В. передано для вирішення судді Мельник-Томенко Ж.М.

Ухвалою Верховного Суду від 12.09.2019 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Бевзенка В.М., Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 14.08.2019 року скаржник отримав ухвалу Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху та ухвалу про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, скаржником в заяві про відвід зазначено номер та серію паспорта позивача.

Окрім того в зазначеній заяві, позивач вказує, що судовим рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду його звільнено від сплати судового збору. Отже, зазначена обставина, на думку заявника, дає підстави для висновку про звільнення позивача від сплати судового збору. Також, в касаційній скарзі скаржник вказував, що по відношенню до відповідачів він є військовозобов`язаний, а тому на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Суд касаційної інстанції критично ставиться до таких доводів скаржника з огляду на наступне.

За правилами статті 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачені пільги щодо сплати судового збору для окремих категорій осіб.

Як встановлено частиною першою статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, згідно з частинами 1, 2 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Окрім того, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Проте, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які відповідно до закону дають підстави для звільнення сплати судового збору скаржник не надав, а матеріали справи в суді касаційної інстанції відсутні.

Також слід зазначити, що звільнення від сплати судового збору на певній стадії судового процесу не створює пільг щодо його сплати на інших його стадіях чи в інших судових провадженнях.

За таких обставин Суд не вбачає підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору за звернення з касаційною скаргою.

Отже, вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху в частині надання документа про сплату судового збору скаржником не виконано.

Окрім того, в заяві про відвід колегії суддів позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження з інших підстав. Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що залишаючи касаційну скаргу без руху Суд, на думку позивача, незаконно зобов`язав навести обставини які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення учасником справи процесуальних дій. Також зазначив, що в ухвалі Верховного Суду про залишення скарги без руху йде мова про підпункт 15.5 пункту 15 «Перехідних положень» Кодексу адміністративного судочинства України, проте Суд їх не конкретизує та вільно тлумачить. Фактично заявник висловлює незгоду з процесуальними рішеннями колегії суддів при постановленні ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Однак, наведені заявником у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстави не можуть бути визнані Судом поважними, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною 1 статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" від 07.07.1989).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні, оскільки при належному добросовісному відношенні скаржник не був позбавлений можливості звернутися з касаційною скаргою в межах строку на касаційне оскарження, проте таким правом не скористався та повторно звернувся зі скаргою лише 26.04.2019.

Таким чином, наведені скаржником обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку на касаційне оскарження та відсутність підстав для його поновлення.

Отже, станом на момент постановлення цієї ухвали заявник не усунув недоліки касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, оскільки наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

Пунктом 4 частини 1 статті 333 КАС України обумовлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись пунктом 4 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі № 2040/6663/18.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі № 2040/6663/18 за позовом ОСОБА_1 про визнання дій незаконними.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова