Справа № 320/3816/19
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року справа №320/3816/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, в якому просить суд:

- визнати Рішення №98 від 13 березня 2019 року Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про відмову у призначенні грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей неправомірним та скасувати його;

- зобов`язати Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради прийняти позивача заяву про призначення мені одноразової грошової компенсації та призначити мені одноразову грошову компенсацію відповідно до вимог законодавства.

В обгрунтування таких вимог позивач зазначила, що має статус член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданого Управлінням соціального захисту Білоцерківської міської ради. Позивач повідомляє, що на сьогодні, її сім`я складається з п`яти осіб: з неї, матері ОСОБА_1 , чоловіка, ОСОБА_2 , та наших дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначила, що з метою забезпечення права членів її сім`ї на отримання та користування нормою жилої площі, що гарантовано державою, її сім`я була взята на квартирний облік як багатодітна сім`я, відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.02.2019р. № 127.

Однак, звернувшись до Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 98 від 13 березня 2019 року позивачу було відмовлено в призначенні грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей, оскільки ОСОБА_1 , забезпечена житлом як така, що має у власності квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки наявність нерухомого майна у члена сім`ї не є підставою для відмови у наданні грошової компенсації, в той час як позивачем виконанні всі необхідні умови для отримання одноразової грошовоїкомпенсації за належне до отримання житло.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2019відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що оскільки сім`я гр. ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку як «багатодітна сім`я», а статус «член сім`ї загиблого» має лише гр. ОСОБА_1 як мати загиблого (категорія III - батьки загиблого), пільга «член сім`ї загиблого» розповсюджується лише на гр. ОСОБА_1 . Окрім того, відповідач зазначає, що Комісією було встановлено, що ОСОБА_1 має у власності квартиру, розташовану за дресою в АДРЕСА_1 , загальна площа якої 50,9 кв.м., а житлова 27,9 кв.м., тому, на думку відповідача, позивач, як єдина зі складу своєї сім і (до якої входять 5 осіб) має статус член сім`ї загиблого забезпечена житлом відповідно до норм Житлового Кодексу України.

Протокольною ухвалою суд від 23.09.2019 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач має статус член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданого Управлінням соціального захисту Білоцерківської міської ради.

Судом встановлено, що позивач та її сім`я були взяті на квартирний облік як багатодітна сім`я, відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.02.2019р. № 127.

Звернувшись до Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 98 від 13 березня 2019 року позивачу було відмовлено в призначенні грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей, оскільки ОСОБА_1 , забезпечена житлом як така, що має у власності квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з даною відмовою та вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 44 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP , затверджених Постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 № 470, у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку, зокрема багатодітним сім`ям (які мають у своєму складі трьох і більше дітей) і одиноким матерям. Вказані сім`ї не втрачають права першочергового одержання жилих приміщень і у випадку, коли після зняття сім`ї на квартирний облік діти досягнуть повноліття.

Судом встановлено, що позивач та її сім`я перебувають на квартирному обліку як багатодітна сім`я, відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 26.02.2019р. № 127.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719 було затверджено Порядок та умови падання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей" (далі - Порядок та умови).

Пунктом першим 1 Порядку та умов визначено, що цей Порядок та умови визначають механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону України ''Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон), для осіб з інвалідністю 1-11 груп, яка настала внаслідок - поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону, та які потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція) і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української PCP.

Пунктом четвертим Порядку та умов встановлено, що субвенція спрямовується на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення у прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному та вторинному ринку або на інвестування в об 'єкти житлового будівництва відповідно до Законів України "Про інвестиційну діяльність" та "Про кооперацію" шляхом призначення і виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення сім 'ям осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 Закону, для осіб з інвалідністю І-ІІ груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону, та які потребують поліпшення житлових умов і перебувають на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української PCP.

Відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. № 719 (далі - Порядок 719).

Відповідно до пункту 2 Порядку 719 право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають члени сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції або забезпеченні її проведення чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, статус яким надано відповідно до абзаців п`ятого - восьмого пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " (далі - особи, які загинули (пропали безвісти), померли) і які перебувають на квартирному обліку, за категоріями у такій черговості:

1) категорія І - дружина (чоловік) і малолітні та неповнолітні діти загиблого (в тому числі усиновлені), які проживають разом з матір`ю (батьком); дружина (чоловік), якщо в загиблого немає дітей (в тому числі усиновлених);

2) категорія II - малолітні та неповнолітні діти загиблого (в тому числі усиновлені), які на день його смерті проживали окремо від матері (батька), якщо загибла особа на день смерті була розлучена або не була розлучена і дружина (чоловік) цієї особи не була (не був) позбавлена (позбавлений) батьківських прав; малолітні та неповнолітні діти загиблого;

3) категорія III - батьки загиблого.

Відповідно до пункту 4 Порядку 719 грошова компенсація виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік та з урахуванням категорії отримувача грошової компенсації для членів сімей осіб, визначених пунктом 2 цього Порядку, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту і статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю /-// груп, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, визначеній пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які потребують поліпшення житлових умов.

Позивач у позові наголошує, що оскільки, її син не мав сім`ї, дружини, та дітей, позивач належить до III категорії осіб, що мають право на отримання вищезгаданої одноразової грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян.

Судом встановлено, що з даним питанням позивач звернулась до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, а саме до Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян.

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 98 від 13 березня 2019 року позивачу було відмовлено в призначенні грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей, оскільки ОСОБА_1 , забезпечена житлом як така, що має у власності квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей вищезгаданої постанови утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації (далі - комісія).

За пунктом 6 Порядку 719 до повноважень комісії належить:

- перевірка наявності у особи статусу члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю;

- визначення категорії особи як члена сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла;

- перевірка складу сім`ї особи з інвалідністю;

- перевірка наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім 'ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю; перевірка факту спільного або роздільного проживання членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, які мають право на грошову компенсацію;

- прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації;

- визначення розміру грошової компенсації;

- перевірка наявності майнових прав на нерухоме майно членів сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, та особи з інвалідністю, а також всіх членів родини, на яких розраховується грошова компенсація, або відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про виплату грошової компенсації.

Заяву про призначення грошової компенсації член сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, особа з інвалідністю подають до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку .

Відповідно до п. 8 Порядку 719 до заяви у випадку позивача необхідно додати копії:

- документа, що посвідчує особу заявника,

- посвідчення встановленого зразка, що підтверджує статус особи як члена сім "ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або особи з інвалідністю;

- документів, що посвідчують родинні стосунки між заявником і особою, яка загинула (пропала безвісти), померла, між малолітніми чи неповнолітніми дітьми і особою, яка загинула (пропала безвісти), померла, між особою з інвалідністю і членами його сім`ї, на яких нараховується грошова компенсація, які разом з ним перебувають на квартирному обліку.

Відповідно до п. 15 згаданого Порядку 719 Комісія може відмовити заявнику в призначенні грошової допомоги з таких підстав:

1) особа, яка загинула (пропала безвісти), померла, або особа з інвалідністю не належали до одного з військових формувань, визначених в абзаці восьмому, формувань, визначених абзацами шостим і сьомим, або не залучалися до діяльності, визначеної абзацом п`ятим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

2) особа, яка загинула (пропала безвісти), померла, або особа з інвалідністю не брав безпосередню участь в антитерористичній операції (відсутня довідка, визначена в підпункті 3 пункту 8 цього Порядку);

3) заявник не є членом сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, визначеним в абзацах шістнадцятому - двадцять другому пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

4) заявник не є особою, визначеною у пунктах 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

5) заявник не перебуває на квартирному обліку з урахуванням норми, визначеної у пункті 9цього Порядку;

6) заявник є членом сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім "і особи, яка загинула (пропала безвісти), померла. в разі одночасного подання ними заяви на отримання грошової компенсації;

7) заявник є членом сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, за категорією, нижчою, ніж категорія, до якої належить інший член цієї ж сім`ї, який вже отримав житло або грошову компенсацію, - до виплати грошової компенсації всім членам сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли, які перебувають на обліку в Реєстрі і мають першочергове право на таку виплату;

8) заявнику вже надавалося житло або вже виплачувалася грошова компенсація як члену сім`ї особи, яка загинула (пропала безвісти), померла, або як особі з інвалідністю.

Суд звертає увагу, що наявність у власності заявника прав на нерухоме майно, в даному випадку квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , не є підставою для відмови у призначення та виплаті спірної компенсації, в розумінні Порядку 719.

Доказів того, що на момент звернення до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації позивач не перебувала на квартирному обліку відповідачем суду не надано. Як і доказів того, що їй вже надавалося житло або виплачувалася грошова компенсація.

Таким чином, суд вважає, що позивачем, виконанні всі необхідні умови для отримання одноразової грошової компенсації за належне до отримання житло, має відповідний статус та з членами своєї сім`ї перебуває на обліку за місцем проживання відповідно до Житлового кодексу Української PCP, як такі, що потребують поліпшення житлових умов, як це передбачено п. 1 , 4 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.

В силу положень частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У відповідності до Рекомендацій № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган з кількох юридично допустимих рішень може обирати те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Водночас, суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Так, Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20 травня 2013 року №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Суд звертає увагу на те, що рішення суб`єкта владних повноважень про відмову в призначенні грошової допомоги має містити вичерпні підстави для такого рішення, з метою гарантування права особи на оскарження такого рішення та запобігання можливим подальшим діям, направленим на позбавлення право особи на отримання грошової компенсації та неодноразовому зверненню особи до суду за захистом своїх прав.

Суд зазначає, що дискреційні функції відповідача як суб`єкта владних повноважень стосовно відмови в призначенні грошової допомоги досить жорстко обмежені в законодавчому порядку, оскільки такі рішення мають відповідати положенням чинного законодавства та можуть бути оскаржені у судовому порядку.

З урахуванням тієї обставини, що під час розгляду справи у суді були встановлені факти неправомірної відмови позивачу в призначенні грошової допомоги та наявність підстав для призначення позивачу грошової допомоги, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, у зв`язку з чим повний та ефективний захист порушеного права позивача потребує зобов`язання Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради призначити позивачу одноразову грошову компенсацію відповідно до вимог законодавства.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, а також недоведеність відповідачем правомірності свого рішення, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із зверненням до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80, тому вказані витрати підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Таким чином, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення №98 від 13 березня 2019 року Комісії щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян, а також членам їх сімей.

Зобов`язати Комісію щодо розгляду заяв про виплату грошової компенсації за належні до отримання жилі приміщення окремим категоріям громадян виконавчого комітету Білоцерківської міської ради прийняти заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової компенсації та призначити одноразову грошову компенсацію відповідно до вимог законодавства.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.