Справа № 826/17777/18
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01 липня 2019 року № 826/17777/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛРП Україна" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю представників:

позивача - адвокат Хомяков О.В.;

відповідача - Кравченко О.О.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛРП Україна" звернулось до суду з позовом про:

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у м. Києві від 03.07.2018 №2 та №2;

- встановлення для Головного управління ДФС у м. Києві строку для надання суду звіту про виконання судового рішення - десять днів з дати набрання законної.

Ухвалами суду: від 22.11.2018 - відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів, призначено підготовче судове засідання; від 25.03.2019 - закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судовий розгляд відкладався в зв`язку з неможливістю забезпечення фіксування судового засідання технічними засобами. На підставі статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті без урахування тієї обставини, що позикодавець не є та не був дочірнім, асоційованим, спільним підприємством або іншим підрозділом ТОВ "ЛРП Україна", відповідачем безпідставно зазначено в акті перевірки про неправомірність включення до складу витрат курсової різниці, оскільки позивачем нарахування курсових різниць на суму позики та на відсотки здійснювалось за договором позики та відображалось на рахунку 714 "Дохід від операційної діяльності" та на рахунку 945 "Витрати від операційної діяльності". За твердженням представника, висновок контролюючого органу про неповернення позики є передчасним, позаяк не сплив строк виконання договірних відносин сторонами, зокрема щодо повернення позики.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідачем подано відзив, в якому висловлені заперечення проти позову. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що в ході проведення перевірки було встановлено, що підприємством не здійснювались виплати кредитних коштів та нарахованих відсотків у відповідному періоді, що призвело до завищення витрат в сумі 6.196.841,00 грн.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом установлено.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ЛРП Україна" податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 за результатами якої складено акт перевірки від 17.04.2018 № 229/26-15-14-02-04/35211114.

Відповідно до висновків акту перевірки від 17.04.2018 № 229/26-15-14-02-04/35211114 перевіркою встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств у періоді, що перевірявся, на загальну суму 680.826,00 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 3129,00 грн. та за 2017 рік у сумі 677.697,00 грн., завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2017 рік у сумі 5.005.219,00 грн. та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого порушено дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупця-платникам податку на додану вартість.

Позивачем подано заперечення від 25.04.2018 до акту документальної планової перевірки ТОВ "ЛРП Україна" від 17.04.2018 № 229/26-15-14-02-04/35211114, до яких позивачем надано копію договору позики від 02.06.2008 №3 та договору про внесення змін та доповнень до нього, копію реєстраційного свідоцтва Національного банку України, аналіз рахунку 714 "Дохід від операційної курсової різниці" за 2015, 2016 та 2017 роки, витяг з постанови Національного банку України про заборону дострокового погашення позики.

Листом від 07.05.2018 №20948/10/26-15-14-02-04 Головне управління ДФС у м. Києві повідомило позивача, що за результатами розгляду заперечень та беручи до уваги додаткову інформацію, що не була врахована під час перевірки, з метою повного з`ясування обставин справи та винесення об`єктивного висновку, буде призначено позапланову виїзну перевірку з питань, що стали предметом оскарження з 01.06.2018.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ЛРП Україна" з питань, що стали предметом оскарження за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт перевірки від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114.

Під час перевірки встановлено, що ТОВ "ЛРП Україна" (позичальник) укладено договір позики від 02.06.2008 №3 з нерезидентом - юридичною особою "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед (Лондон) (позикодавець) предметом договору є надання позичальнику позики, що становить 10.000.000,00 доларів США, з відсотковою ставкою у розмірі 11% річних. Термін погашення позики - 30.06.2018.

В ході аналізу оборотно-сальдових відомостей з бухгалтерського рахунку 506 "Інші довгострокові позики в іноземній валюті" встановлено, що підприємство за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 кредиторська заборгованість за кредитом не погашалась грошовими коштами.

Згідно з договором від 18.05.2017 про внесення змін до договору позики від 02.06.2008, заборгованість зі сплати частини позики, належної до сплати позичальником відповідно до договору у розмірі 200.000,00 доларів США списується з 31.05.2017 та не підлягає сплаті позичальником.

Відповідно до оборотно-сальдових відомостей бухгалтерського рахунку 684 "Розрахунки за нарахованими відсотками" встановлено, що підприємством за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 заборгованість у сумі 7.613.482,63 грн. (271.258,85 доларів США) за відсотками на суму кредиту не погашалась грошовими коштами.

Відповідно до бухгалтерського рахунку 945 "втрати від операційної курсової різниці" встановлено що сума нарахованих курсових різниць, що склала в 2015 році - 5.538.848,00 грн., в 2016 році - 2.519.145,00 грн., в 2017 році - 568.253,00 грн.

Відповідно до бухгалтерського рахунку 714 "Дохід від операційної курсової різниці" встановлено суму нарахованих курсових різниць, що склала в 2015 році - 1.265.516,00 грн. в 2016 році - 756.972,00 грн., в 2017 році - 568.253,00 грн.

Відповідно до акту перевірки від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114 встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств в періоді, що перевірявся, на загальну суму 214.492,00 грн. за 2017 рік та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2017 рік у сумі 5.005.219,00 грн., та пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України в результаті чого порушено дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупця-платникам податку на додану вартість.

Не погоджуючись з актом перевірки від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114 позивачем 20.06.2018 подано заперечення від 19.06.2018 №1906/2 до акту документальної планової виїзної перевірки, до якого позивачем надано копію договору позики від 02.06.2008 №3 та договору про внесення змін та доповнень до нього, копію реєстраційного свідоцтва Національного банку України, витяг з постанови Національного банку України про заборону дострокового погашення позик, платіжні доручення від 24.05.2018 №2405/1 на суму 100.000,00 доларів США та від 18.06.2018 №1806/1 на суму 272.858,84 доларів США.

Відповідно до листа Головного управління ДФС у м. Києві від 27.06.2018 №30155/10/26-15-14-02-04 висновки акту від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114 "Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ "ЛРП Україна" з питань, що стали предметом оскарження за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акту перевірки від 14.06.2018 №387/26-15-14-02-04/35211114 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 03.07.2018 №2, відповідно до якого позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток к розмірі 5.005.219,00 грн. та податкове повідомлення рішення від 03.07.2018 №2, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів за податковими зобов`язаннями у розмірі 214.492,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 53.623,00 грн.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 03.07.2018 №2 та №2 позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 31.08.2018 №28248/6/99-99-11-01-01-25 залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 03.07.2018 №2 та №2, скаргу без задоволення.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями, чинними на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем (позичальник) укладено договір позики від 02.06.2008 №3 з компанією "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" (позикодавець).

Відповідно до умов договору від 02.06.2008 №3: позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі та в порядку, що визначені цим договором, а позичальник приймає на себе зобов`язання повернути суму позики і сплатити відсотки за користування у порядку та терміни установлені цим договором (пункт 2.1); загальний обсяг позики у формі лінії позики складає 10.000.000,00 доларів США. В межах загального обсягу позивальник може отримувати грошові кошти частинами протягом всього терміну надання позики. Розмір та строк кожного траншу визначається позичальником самостійно (пункт 3.1); відсотки по наданій позиці складають 11% відсотків річних і нараховуються тільки простим засобом, тобто на суму фактичної заборгованості. При нарахуванні відсотків враховується день видачі та не враховується день погашення позики (пункт 6.1); термін погашення позики - 30 червня 2018 року (пункт 7.1).

Між ТОВ "ЛРП Україна" та компанією "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" укладено договір 14.03.2016 про внесення змін та доповнень №1 до договору позики від 02.06.2008 №3, відповідно до якого з 01.04.2016 пункт 6.1 читати у наступній редакції: "відсотки по наданій відповідно до цього договору позиці складають 4% відсотки річних і нараховуються тільки простим засобом, тобто на суму фактичної заборгованості. При нарахуванні відсотків враховується день видачі та не враховується день погашення позики."

Між ТОВ "ЛРП Україна" та компаніює "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" укладено договір від 18.05.2017 про внесення змін та доповнень №2 до договору позики від 02.06.2008 №3, відповідно до якого заборгованість зі сплати частини позики, належної до сплати позичальником відповідно до договору, у розмірі 200.000,00 доларів США списується з 31.05.2017 та не підлягає сплаті позичальником позикодавцю. У зв`язку з цим розмір позики, який підлягає поверненню позичальником позикодавцю після списання частини позики, становить 100.000,00 доларів США.

В ході перевірки встановлено, що станом на її проведення позивачем не здійснено виплату основної суми позики та відсотків за вказаними договорами. Доводи відповідача обґрунтовано тим, що відповідно до бухгалтерського рахунку 945 "Втрати від неопераційної курсової різниці" сума нарахованих курсових різниць за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 складає 8.787.582,00 грн., відповідно до бухгалтерського рахунку 714 "Дохід від операції курсової різниці" сума нарахованих курсових різниць за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 складає 2.590.741,00 грн. Курсові різниці, які виникли із зобов`язань позивача за вищенаведеними договорами, повинні були відноситись у бухгалтерському обліку до іншого додаткового капіталу, а тому позивачем у порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 44.1 статті 44 ПК України занижено податок на прибуток на загальну суму 214.492,00 грн. за 2017 рік та завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за 2017 рік у сумі 5.005.219,00 грн.

Відповідно до пункту 9 "Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", затвердженого наказом Мінфіну України від 10.08.2000№ 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.2000 за №515/4736 курсові різниці, які виникають щодо дебіторської заборгованості або зобов`язань за розрахунками із господарською одиницею за межами України, погашення яких не плануються і не є ймовірними в найближчій перспективі, відображаються у складі іншого додаткового капіталу та відображаються в іншому сукупному доході.

У позові заперечено можливість застосування наведеної норми, оскільки компанія "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" не є господарською одиницею ТОВ "ЛРП Україна" за межами України.

Пунктом 4 "Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" визначено, що господарська одиниця за межами України - дочірнє, асоційоване, спільне підприємство, філія, представництво або інший підрозділ підприємства, які перебувають або ведуть господарську діяльність за межами України.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань компанія "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" є учасником ТОВ "ЛРП Україна".

На думку суду, слід погодитись з доводами позивача, що компанія "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед" не є по відношенню до ТОВ "ЛРП Україна" дочірнім, асоційованим, спільним підприємством, філією, представництвом або іншим підрозділом підприємства, яке веде свою діяльність за межами України. Відповідно застосування до позивача пункту 9 "Положення (Стандарт) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів" є помилковим.

Під час судового розгляд справи представник позивача визнав, що за період, який перевірявся 01.01.21015 по 31.12.2017, погашення позики не здійснювалось. Водночас згідно з умовами договору позики дата погашення 30.06.2018.

Як вбачається з поданих позивачем доказів, платіжним дорученням в іноземній валюті 25.05.2018 №2405/1, призначення платежу: "погашення коштів за договором позики від 02.06.2008 №3" здійснено переказ грошових коштів у розмірі 100.000,00 доларів США на користь позикодавця - компанія "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед"; платіжним дорученням в іноземній валюті від 18.06.2018 №1806/1, призначення платежу: "виплата відсотків відповідно до договору позики від 02.06.2008 №3" здійснено переказ грошових коштів у розмірі 272.858,84 доларів США на користь позикодавця - компанія "Лондон енд Ріджинал Груп Файненс Лімітед".

За таких обставини, висновки контролюючого органу про відсутність наміру повертати позику були передчасними.

Оскільки позивачем спростовано висновки контролюючого органу щодо наявності порушень норм податкового законодавства, суд доходить висновки про обґрунтованість позовних вимог, відповідно податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 03.07.2018 №2 та №2 підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Позивачем заявлено вимогу встановити відповідачу строк для надання звіту про виконання судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасовано судом, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю на виконанням рішення суду щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 79.100,01 грн. (платіжне доручення від 09.11.2018 №0911/3).

Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати зі сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підтвердження понесення витрат пов`язаних з витратами на правничу допомогу надано договір про надання юридичних послуг від 18.09.2018 №30, укладений між ФОП Хомяков О.В . та ТОВ "ЛРП Україна", акт прийому-передачі послуг від 03.04.2019 №1/19 за договором про надання юридичних послуг від 18.09.2018 №30 з додатком, платіжне доручення від 20.08.2018 №2009/2 на суму 19.756,00 грн. та платіжне доручення від 04.04.2019 №0404/7 на суму 13.172,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом наведеної норми сторони несуть витрати на правничу допомогу, яка надана адвокатом. Оскільки витрати, понесені позивачем сплачені представнику як фізичній особі-підприємцю, а не як адвокату, такі витрати присудження на користь позивача не підлягають.

Крім того, того позивач просить стягнути витрати на аудиторські послуги відповідно до платіжного доручення від 09.07.2018 №0907/1 у розмірі 12.000,00 грн.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як убачається зі змісту звіту незалежного аудитора від 05.07.2018 він складений для ТОВ "ЛРП України", ДФС України, окружному та апеляційному господарському суду міста Києва, касаційному господарському суду в складі Верховного суду України.

Доказів того, що аудит складено для звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва не надано, про такі докази не зазначено. Крім того, до суду надано витяг на двох аркушах, висновок аудитора складається з одного абзацу і містить лише констатацію правильності ведення бухгалтерського обліку ТОВ "ЛРП Україна", що очевидно не відповідає заявленій до відшкодування сумі 12.000,00 грн.

Керуючись статтею 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 03 липня 2018 року №2 та від 03 липня 2018 року №2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛРП Україна" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 79.100,01 грн. (сімдесят дев`ять тисяч сто гривень 01 копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛРП Україна" в стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат у зв`язку з підготовкою звіту незалежного аудитора.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛРП Україна" (ідентифікаційний код 35211114, місцезнаходження: 01001, місто Київ, майдан Незалежності, ПТП №1, сектор В).

Відповідач - Головне управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код 39439980, місцезнаходження 04655, місто Київ, вулиця Шолуденко, 33/19).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. З дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Пунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147- VIIІ передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 27 вересня 2019 року.

Суддя В.А. Донець