Справа № 359/3957/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/3957/18 Головуючий у І інстанції - Борець Є.О.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Суркової Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Павленка С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про порушення митних правил № 0085/12500/18 від 10.05.2018, винесену Київською митницею ДФС, якою його визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 785 064, 66 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, оскільки склад даного правопорушення передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів. Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу ДФС документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не вжито заходів щодо з`ясування всіх обставин у справі. Як вважає митний орган, заявлена вартість митних товарів до митного оформлення на митній території України є нижчою, ніж вартість товарів, яка міститься в документах, що надійшли від компетентних органів Італійської Республіки, що створює склад правопорушення. Отже, позивач вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні, в той час, як позивач та його представник проти цього заперечували, просили судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , як митним агентом, з метою випуску у вільний обіг товарів, що надійшли на адресу ТОВ « Афіна-Трейд» 20 листопада 2015 року до відділу митного оформлення № 7 митного поста «Святошин» Київської митниці ДФС, подано митну декларацію в електронному вигляді разом з копіями товаросупровідних документів.

Електронну митну декларацію прийнято до митного оформлення 20.11.2015 та присвоєно реєстраційний № 125130013/2015/411738.

Товари ввезено на митну територію України через м/п «Тиса» п п «Чоп - Захонь» Закарпатської митниці ДФС.

Згідно з даними товаросупровідних документів, відправником товарів є підприємство «BRONK TRADE LAMATED» SUITE 319-3, THREADNEEDLE STREET, LONDON, UNITED KINGDOM, EC2R 8AY, отримувачем - ТОВ «АФІНА-ТРЕЙД».

Відповідно до графи 14 ЕМД декларування товарів здійснено ПП «ФАЦЕЛИЯ», згідно з даними вказаними у графі 54, ЕМД подана до митного оформлення ОСОБА_1 як керівником ПП «ФАЦЕЛИЯ», що засвідчено його електронним цифровим підписом.

20.11.2015 митний контроль та митне оформлення товару за ЕМД завершено, товар випущено у вільний обіг.

29.11.2017 Київською митницею ДФС від ТУ ДФС у м. Києві від 24.11.2017 № 41937/7/26-15-14-06-06-14 отримано акт документальної невиїзної перевірки ТОВ «АФІНА- ТРЕЙД» від 31.10.2017 № 1313/26-15-14-06-06/39737549 щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 20.11.2015 № 125130013/2015/411738.

Відповідно до висновків акту перевірки, встановлено заниження ТОВ «АФІНА-ТРЕЙД» податкового зобов`язання по сплаті ввізного мита, додаткового імпортного збору та податку на додану вартість за ЕМД від 20.11.2015 № 125130013/2015/411738.

Так, у ході перевірки встановлено, що ТОВ «АФІНА-ТРЕЙД» на виконання умов контракту від 26.10.2015 № 1/15UBA, укладеного з компанією «BRONK TRADE LAMATED», за ЕМД від 20.11.2015 № 125130013/2015/411738 імпортовано на митну територію України товари «газові водонагрійні котли та газові пальники у розібраному вигляді». Відправник товару - Італійська Республіка. За вказаною ЕМД митна вартість товарів визначена за резервним методом.

Компетентними органами Італійської Республіки надано копії експортних митних декларацій №15ITQS1T0013991E0 та №15ITQV01T0083715E1, рахунків-фактур (інвойсів) № 408/Е від 13 листопада 2015 року та № 803 від 10 листопада 2015 року та контракту від 26.10.2015 № 20/2015.

З наданих документів, контролюючим органом встановлена загальна вартість товарів у розмірі 43 371, 00 Євро (на момент митного оформлення в Україні - 1 104 958,41 грн).

Однак, згідно інформації, яка міститься у ЕМД від 20.11.2015 № 125130013/2015/411738, вартість товарів складає 9 938 доларів США.

Відповідно до висновків акту перевірки, різниця митних платежів становить 261 688, 22 грн.

З урахуванням встановлених обставин, 01 лютого 2018 року митницею у відношенні позивача складено протокол про порушення митних правил № 0085/12500/18.

10 травня 2018 року відповідачем у присутності ОСОБА_1 винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0085/12500/18, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що дорівнює 785 064, 66 грн.

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Так, згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ч. 1 ст. 9 та ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналізуючи наведені норми, можна зробити висновок, що статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Слід звернути увагу на те, що декларування товару позивачем здійснювалось у відповідності до вимог ст. ст. 257, 264 Митного кодексу України, на підставі наявної у товаросупровідних документах інформації про товар.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, заниження суми митних платежів та донарахування у зв`язку з цим грошових зобов`язань з ввізного мита, можуть бути підставою для накладення на позивача адміністративних стягнень виключно у випадках, якщо такі рішення були прийняті на підставі поданих особою недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання всієї наявної інформації, необхідної для прийняття зазначених рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень, яких при розгляді даної справи встановлено не було.

Судом першої інстанції вірно враховано, що диспозиція ст. 485 МК України, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, відомості про митну вартість товарів використовуються для, зокрема, нарахування митних платежів (п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України).

Згідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

Як свідчать матеріали справи, при визначенні вартості газових пальників та котлів позивач керувався договором поставки № 1/15 UBA від 26.10.2015, укладеним між компанією «Bronk Trade Limited» та ТОВ «Афіна-Трейд», висновком про оцінку майна № 629-11-15 від 16.11.2015 та інвойсом № 408/Е-803 від 13.11.2015. З цих документів вбачається, що вартість вказаних товарів становила 9938 доларів США.

За приписами частини першої статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Аналогічні норми законодавцем закріплено і у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкт владних повноважень, яким у цій справі є Київська митниця ДФС.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Разом з тим, матеріали справи не утримують експортних митних декларацій №15ITQS1T0013991E0 та №15ITQV01T0083715E1, рахунків-фактур (інвойсів) № 408/Е від 13 листопада 2015 року та № 803 від 10 листопада 2015 року та контракту від 26.10.2015 № 20/2015, наданих компетентними органами Італійської Республіки на які посилається апелянт.

Таким чином, на переконання колегії суддів, наведені вище докази взагалі не досліджувались відповідачем при розгляді справи про порушення митних правил, а висновки акту перевірки від 31.10.2017 № 1313/26-15-14-06-06/39737549 покладені в основу оскаржуваної постанови № 0085/12500/18 від 10.05.2018 апріорі, що не узгоджується з вимогами статті 486 МК України щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Отже, визначення митної вартості товару на підставі наявних та допустимих товаросупроводчих документів, необхідних для такого визначення і достовірність яких не спростована, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність спірної постанови.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, проте, з помилковим застосуванням норм матеріального права в частині, тому оскаржуване рішення підлягає зміні щодо частини мотивів його прийняття.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Карпушова

А.Г. Степанюк