Справа № 1.380.2019.000796
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7644/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника позивача Василечко Н.В. ,

представника відповідача Притули Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий центр здоров`я» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Коморниим О.І.; складене у повному обсязі 12 червня 2019 року) в адміністративній справі № 1.380.2019.000796 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий центр здоров`я» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий центр здоров`я» (далі - ТОВ «Дитячий центр здоров`я», Товариство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправними і скасувати постанови Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці у Львівській області, Управління) від 23 жовтня 2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами:

- № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС, якою на Товариство накладено штраф у розмірі 74 460 грн;

- № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС, якою на Товариство накладено штраф у розмірі 3723 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що оскаржувані постанови прийняті з порушенням положень Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, принципів пропорційності та права позивача на участь в процесі прийняття рішення і на справедливий розгляд.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ТОВ «Дитячий центр здоров`я», яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без аналізу норм застосованого законодавства з урахуванням принципів права, без урахування наданих позивачем пояснень та доказів у справі; натомість, суд першої інстанції обмежився формальним цитуванням положень законодавства та позиції відповідача.

Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем не було доведено вину позивача у нездійсненні розрахунку індексації заробітної плати згідно із «критеріями Енгеля», а суд першої інстанції ці обставини не проаналізував та не дав їм належної оцінки. Постанова відповідача про накладення штрафу за це була винесена без урахування всіх обставин справи, а санкція застосована без урахування принципів пропорційності та індивідуалізації покарання, що є підставою для скасування відповідної постанови.

При оцінці обставин порушення Товариством вимог частини першої статті 115 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) суд не врахував приписи статті 241-1 КЗпП України та не провів аналіз співвідношення зазначених вище статтей щодо обчислення строків виплати заробітної плати з урахуванням презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання, обмежившись посиланням на частину другу статті 115 КЗпП України.

Крім того, відповідач не повідомив належним чином Товариство про розгляд справи та не вжив альтернативних способів, передбачених Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що позбавило позивача можливості взяти участь у розгляді справи та подати матеріали, зауваження та/або інші пояснення, що могли б вплинути на процес та результат розгляду цієї справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що Управління повністю погоджується із рішенням суду першої інстанції та вважає, що суд надав правильну правову оцінку фактичним обставинам судової справи, вірно застосувавши норми законодавства. Враховуючи те, що Товариство не провело індексацію заробітної плати двом працівникам у грудні 2017 року, а індексація заробітної плати є гарантією в оплаті праці, яка передбачена КЗпП України, тобто мінімальною державною гарантією в оплаті праці, суд першої інстанції вірно встановив, що вчинене позивачем порушення було правильно кваліфіковане за абзацом четвертим частини другої статті 265 КЗпП України.

Суд правильно погодився з наявністю в діях Товариства порушення, передбаченого абзацом восьмим частини другої статті 265 КЗпП України, з огляду на порушення позивачем вимог частини першої статті 115 КЗпП України - остаточна виплата заробітної плати за вересень 2018 року була здійснена пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата; вказане порушення не було усунуте також за результатами виконання припису.

Крім того, Товариство було належним чином повідомлено про розгляд справи у відповідності до вимог чинного законодавства; воно не подало клопотання про відкладення розгляду справи, а тому справу було розглянуто за його відсутності.

Тому просило рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідно до наказу ГУ Держпраці у Львівській області від 01.10.2018 № 2273-П, у період з 03 по 04 жовтня 2018 року інспектор праці Пилипець Р.Ю . провів інспекційне відвідування у ТОВ «Дитячий центр здоров`я», за результатами чого склав акт від 04.10.2018 за № ЛВ2001/1404/АВ.

Перевіркою встановлено, зокрема, такі порушення законодавства про працю:

- не проведена у грудні 2017 року індексація заробітної плати працівників Товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- у Товаристві заробітна плата виплачується один раз на місяць та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (а.с. 17 - 30).

За наслідками проведеного інспекційного відвідування 04.10.2018 інспектором винесено припис про усунення виявлених порушень № ЛВ/2001/1404/АВ/П (а.с. 12).

Крім того, 12.10.2018 відповідач прийняв рішення № ЛВ 2001/1404/АВ/МГ/ІП про розгляд справи про накладення штрафу на ТОВ «Дитячий центр здоров`я» на 23.10.2018, яке направлено на адресу позивача (а.с. 76 - 80).

А 23.10.2018 заступник начальника ГУ Держпраці у Львівській області прийняв постанову за № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 3723,00 грн на підставі абзацу восьмого частини другої статті 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням вимог частин першої та другої статті 115 КЗпП України, частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці» - у Товаристві заробітна плата виплачується один раз на місяць та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (а.с. 10).

Також, 23.10.2018 заступник начальника ГУ Держпраці у Львівській області виніс постанову за № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 74 460,00 грн на підставі абзацу четвертого частини другої статті 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням вимог частини шостої статті 95 КЗпП України, статті 33 ЗУ «Про оплату праці» - у грудні 2017 р. не нарахована та не проведена до оплати індексація заробітної плати працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

Вважаючи, що вказані постанови складені відповідачем з порушенням положень законодавства, порядку та способу, передбаченого статтею 19 Конституції України, принципів пропорційності та прав позивача на участь в процесі прийняття рішення та справедливий розгляд, позивач оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідачем правомірно накладено на Товариство штраф на підставі абзацу четвертого частини другої статті 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням останнім вимог частини шостої статті 95 КЗпП України та статті 33 Закону України «Про оплату праці», а також штраф на підставі абзацу восьмого частини другої статті 265 КЗпП України, у зв`язку з порушенням Товариством вимог частин першої, другої статті 115 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України «Про оплату праці».

У спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно, з додержанням приписів Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю та Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з питань праці.

Положення про Державну службу України з питань праці затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року за № 96 (далі - Положення; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з питань праці (далі - Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю;

видає в установленому порядку роботодавцям, суб`єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні або за кордоном, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, фондам загальнообов`язкового державного страхування, виконавчим органам міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад, а також центральним органам виконавчої влади обов`язкові до виконання приписи щодо усунення порушень законодавства з питань, які належать до компетенції Держпраці, та вносить пропозиції щодо накладення дисциплінарних стягнень на посадових осіб, винних у порушенні законодавства;

накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці (підпункти 6, 50, 54 пункту 4 Положення).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295.

Пунктами 2, 19, 27 цього Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема Держпраці та її територіальних органів.

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідальність за порушення законодавства про працю встановлена статтею 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацами четвертим та восьмим частини другої статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

А відповідно до частини четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України (далі - штрафи) визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (далі - Порядок № 509; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 2 Порядку № 590 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені, зокрема на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до пунктів 3 - 7 Порядку № 590 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Абзацами першим - третім пункту 8 Порядку № 590 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Таким чином, вказаними положеннями Порядку № 509 передбачено право суб`єкта господарювання, стосовно якого розглядається справа про накладення штрафу, на його участь (у порядку самопредставництва або через представника) у розгляді такої справи, про що останній в обов`язковому порядку повідомляється не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду.

Справу може бути розглянуто без участі такого суб`єкта господарювання (його представника) лише у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Колегія суддів враховує також приписи частин першої, другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), згідно з якими завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, вжите законодавцем словосполучення «у спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії, повинен обирати лише визначені законом способи.

Прийняття ж рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення - критерій, який виплаває з принципу гласності прийняття рішень суб`єктом владних повноважень, який підлягає застосуванню при прийнятті свого рішення, що може мати несприятливі наслідки для особи стосовно якої таке рішення приймається. Вказана особа має право бути вислуханою суб`єктом владних повноважень, може наводити обставини щодо суті питання і подавати докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо. Принцип гласності включає й право особи на допомогу з боку суб`єкта владних повноважень, зокрема, у вигляді роз`яснення її прав, процедур тощо, а також право на захист, право мати представника, право знати про прийняте відносно неї рішення.

Як встановлено судом під час розгляду цієї справи, відповідач не повідомив Товариство про розгляд справи про накладення на нього штрафів, розмір яких є суттєвим, що, як наслідок, позбавило позивача встановлених щодо нього законодавством процедурних гарантій, унеможливило здійснення належного захисту своїх прав, надання аргументів і доказів на їх підтвердження.

Такі процедурні порушення з боку суб`єкта владних повноважень є суттєвими, а прийняті ним рішення без дотримання визначеного законом способу його прийняття, не можуть вважатися законними.

Посилання ж ГУ Держпраці у Львівській області у відзиві на апеляційну скаргу на те, що ним виконано обов`язок щодо повідомлення Товариства про розгляд справи шляхом направлення на його адресу відповідного повідомлення рекомендованим листом 17.10.2017, тобто за п`ять днів до дати розгляду справи, судом не може бути взято до уваги, оскільки приписи Порядку № 509 встановлюють обов`язок саме щодо повідомлення особи, стосовно якої розглядається справа, а не направлення на її адресу такого листа.

Як встановлено в ході розгляду справи, повідомлення про виклик № 521/1/11-39 від 16.10.2018 про розгляд справи 23.10.2018 о 15:00 було отримане Товариством тільки 23.10.2018 приблизно о 15:20. За адресою позивала по вул. Дністерській, 27 у м. Львові розташований також Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр і працівник пошти помилився щодо одержувача, залишивши відправлення (з повідомленням про виклик) у цьому Центрі та поставивши свій підпис на рекомендованому повідомленні про вручення.

Отримавши 23.10.2018 відправлення, бухгалтер Товариства ОСОБА_5 . негайно повідомила відповідача листом № 23-10/8-1 від 23.10.2018; на підтвердження цього позивачем надано лист завідувача бібліотекою Центру Карпенко Т. (а.с. 187).

Окрім того, вказане підтвердила допитана судом як свідок ОСОБА_5 , яка також вказала на те, що 23.10.2018, одразу ж після отримання повідомлення про розгляд справи розмовляла по телефону з інспектором праці Пилипцем Р., який запевнив, що розгляд справи буде перенесено.

Більше того, навіть якби повідомлення про розгляд справи було вручене саме позивачу 19.10.2018 (а.с. 43), то розгляд справи все одно відбувся б з порушенням строків, визначених пунктом 6 Порядку, тобто, пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що держава в особі органів влади, що діють як суб`єкти владних повноважень та є учасниками правовідносин, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених законодавством, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх обов`язків.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема у постанові від 05 серпня 2019 року у справі № 814/2473/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте за неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та за невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий центр здоров`я» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року в адміністративній справі № 1.380.2019.000796 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячий центр здоров`я» задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 23 жовтня 2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС, якою на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий центр здоров`я» накладено штраф у розмірі 74 460 грн.

Визнати протиправною і скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 23 жовтня 2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ 2001/1404/АВ/ФС, якою на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий центр здоров`я» накладено штраф у розмірі 3723 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк
Постанова складена у повному обсязі 27 вересня 2019 року.