Справа № 280/1333/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1333/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року ( суддя першої інстанції Сацький Р.В.) по справі № 280/1333/19 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку стажу роботи судді за заявою від 15.01.2019 на підставі частини 2 статі 137 у редакції пункту 18 Розділу І Закону № 2509-УІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 05.08.2018, що дає право на виплату щомісячного довічного грошового утримання урахуванням вимог ч. 2 ст. 137 Закону № 1402-УІІІ з 86% до 90% заробітної плати судді; зобов`язати відповідача на підставі частини 2 статі 137 у редакції пункту 18 Розділу І Закону № 2509-УІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів», зарахувати до мого стажу позивача 2 роки роботи (частковий стаж) зі стажу на посаді юрисконсульта Запорізького автомобільного заводу "Коммунар" з 01.10.1985 по 08.04.1991, відповідно до записів у трудовій книжці, стаж роботи, який був врахований для обрання позивача народним суддею відповідно до вимог ст. 8 діючого на момент обрання позивача суддею Закону СРСР № 328-1 від 04.08.1989 «Про статус суддів в СРСР» та здійснити з 05 серпня 2018 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90 % грошового у тримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного позивачем після виходу у відставку, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період; зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.09.2016 Постанової Верховної Ради України позивача звільнено з посади судді у звя`зку з поданням заяви про відставку. Наказом голови апеляційного суду від 15.09.2016 № 76-к позивача відраховано із штату суду. У вересні 2016 року розпорядженням відповідача позивачу призначено довічне грошове утримання у розмірі 86% грошового утримання. У лютому 2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про зміну щомісячного довічного утримання судді з 86% до 90% у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд»» від 12.07.2018 № 2509-VIII. Позивач вважає, що до неї має бути застосована ця норма, а також, перерахований її стаж роботи на посаді судді та, відповідно збільшений розмір довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідач листом від 19.02.2019 № 42/1-9 відмовив позивачу у здійсненні такого перерахунку. Вважаючи таку відмову протиправною, просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, згідно якої останній просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що 08.09.2016 Постановою Верховної Ради України позивача звільнено з посади судді у звя`зку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови апеляційного суду від 15.09.2016 № 76-к позивача відраховано із штату суду.

З вересня 2016 року позивач, як суддя у відставці, перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійною фонду України м. Запоріжжя та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання. Стаж роботи на посаді судді позивача визначений на підставі Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці, виданого Апеляційним судом Запорізької області згідно додатку 3 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, в якому зазначено, що стаж роботи позивача станом на 15.09.2016 становить 23 роки 07 місяців 20 днів. На цій підставі позивачу станом на 15.09.2016 виплачується щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. В зазначеному розрахунку зарахований стаж роботи позивача з 23.01.1993 по 29.03.2002 на посаді судді, заступника голови Заводського районного суду м. Запоріжжя; з 01.04.2002 по 15.09.2016 зарахований стаж судді Апеляційного суду Запорізької області.

14.01.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці збільшивши його розмір з 86% до 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а розмір доплати за вислугу років збільшити з 60 % до 70% посадового окладу.

Листом від 19.02.2019 № 42/Л-9 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку з посиланням на п. 2 ст. 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402 (зі змінами), в якому зазначено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується і стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає цраво на призначення на посаду судді, тобто ця норма закону діє лише при призначенні на посаду судді. Таким чином, зміни внесені до статті 137 Закону № 1402 у зв`язку прийняттям Закону України від 12.07.2018 № 2509 „Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус судців" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" не можуть бути підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади, судоустрій і статус суддів в Україні визначають Конституція України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII), на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.

Частиною 6 статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII) передбачено, що для цілей цього Закону вважається:

1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти;

3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку;

4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, 05.08.2018 року, на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 12.07.2018 року № 2509-VIII, статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII) доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402-VIII) встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають виз начення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Верховний суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висловили свою думку у спільному листі від 05.11.2018 р. №41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді», відповідно до якого до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тобто застосовуються вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що в період з дати видання указу Президента України від 23.01.1993 (яким позивача було призначено на посаду судді) до 15.09.2016 (дати відрахування позивача зі штату апеляційного суду у зв`язку із виходом у відставку) діяли наступні Закони України, якими визначався стаж судді, який дає право на відставку:

- Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-XII;

- Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI.

При цьому, станом на дату відрахування позивача зі штату суду(15.09.2016) діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII.

Питання стажу судді визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402), який набрав чинності після виходу позивача у відставку.

За приписами ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач не є працюючим суддею у значенні наведеному в ст. 53 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) - не займає штатну суддівську посаду в одному з судів України та не здійснює правосуддя на професійній основі.

Частинами 1, 5 статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Відповідно до п. 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402), розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

За приписами абз. 4 п. 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Водночас в даній справі не йдеться про пом`якшення або скасування відповідальності особи.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 09.11.2018 року у справі №559/443/17, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийняті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-7/99 від 09 лютого 1999 року Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Відповідно до ч. 4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№ 1402) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Тобто, в Законі України «Про судоустрій і статус суддів», чинному на момент звернення позивача з заявою, прямо передбачено зворотну дію закону у часі, зокрема, в частині обрахунку довічного утримання.

Відповідно до ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що до позивача не може бути застосована норма права щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, яка набрала чинності після виходу позивача у відставку, тобто норма ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№1402), у зв`язку з тим, що у законі не має прямого посилання на зворотну дію закону у часі.

Слід зазначити, що відповідно до листа Державної судової адміністрації України від 03.01.2019 року № 10-181/19, зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді стосується лише суддів, які здійснюють правосуддя та суддів, які звільненні із займаної посади після набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» тобто з 05.08.2018 року.

Позивач, не є ані працюючим суддею, ані суддею, що звільнений із займаної посади після набрання чинності Законом України від 12.07.2018 року № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у зв`язку з чим позовні та апеляційні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року по справі № 280/1333/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко