Справа № 400/3111/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3111/18
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів: Коваля М.П., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної фіскальної служби у Миколаївській області, а саме: визнання протиправним та скасування наказу від 30 грудня 2015 року № 385-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; зобов`язання поновити позивача на посаді.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року задоволено адміністративний позов, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ від 30 грудня 2015 року № 385-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді, шляхом призначення його на посаду старшого інспектора штабу оперативного управління Головного управління ДФС у Миколаївській області; стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 31 грудня 2015 року по 02 травня 2019 року, у сумі 171 234,49 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є передчасним висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як судом не досліджено фінансових можливостей позивача на придбання спірного автомобіля у відповідному періоді.

При цьому, на думку податкового органу, позивач у 2003 році отримав прибуток, що є меншим від вартості спірного автомобіля, а тому його правомірно звільнено зі служби на підставі вимог ЗУ «Про очищення влади».

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, оскільки ним доведено наявність у нього офіційних заробітків та можливості на придбання спірного автомобіля.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом від 30 грудня 2015 року № 385-о «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено ОСОБА_1 з посади старшого уповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області, керуючись ч. 3 ст. 1 та ч. 14 ст. 5 ЗУ «Про очищення влади», пп. «а» п. 62 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року № 114.

При цьому, у якості підстави звільнення ОСОБА_1 суб`єктом владних повноважень зазначено: висновок ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 03 серпня 2015 року № 1318/9/14-04-17-02-08 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про очищення влади»; лист ДПІ у Заводському районі Головного управління ДФС у Миколаївській області від 24 грудня 2015 року № 6642/8/14-04-17-02-06; довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 28 грудня 2015 року.

В свою чергу, не погоджуючись зі своїм звільненням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як податковим органом невірно застосовано положення ЗУ «Про очищення влади» при звільненні позивача, з чим частково погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 7-2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені Законом України «Про очищення влади».

В свою чергу, ЗУ «Про очищення влади» визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про очищення влади», очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 3 ЗУ «Про очищення влади», заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про очищення влади», перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 10 вказаної статті встановлено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п`ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п`ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов`язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Частиною 11 вказаної статті встановлено, що орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов`язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Частиною 14 вказаної статті встановлено, що керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п`ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності виданого ГУ ДФС в Миколаївській області наказу про звільнення позивача з посади, за наслідком проведення заходів з очищення влади (люстрації), передбачених ЗУ «Про очищення влади».

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, а також висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у відповідності до вищевикладених положень ЗУ «Про очищення влади», органи ДФС мали здійснити перевірку своїх працівників за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

В даному випадку, податковим органом встанволено, що позивач у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік вказав недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутих нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 ЗУ «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права), а саме у розділі IV "Відомості про транспортні засоби" не вказано відомості щодо автомобіля марки ЗАЗ 110307, 2003 року випуску.

При цьому, у складеному висновку податковим органом встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного позивачем у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік, набутого ним за час перебування на посадах відповідає наявній податковій інформації про доходи, що отримані ним із законних джерел.

Між тим, колегія суддів зазначає, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі.

Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону України «Про очищення влади» в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

В даному випадку, для вирішення спірних правовідносин необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у декларації, доходам, отриманим із законних джерел.

В свою чергу, судом першої інстанції вірно зазначено, що у складеному відносно позивача висновку відсутня інформація про невідповідність вартості належного ОСОБА_1 автомобіля, набутого за час перебування на посадах державної служби, наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел у відповідному періоді.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає передчасними висновки податкового органу про необхідність звільнення позивача зі служби, відповідно до вимог ЗУ «Про очищення влади».

При цьому, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зазначено про те, що встановлення відсутності/наявності невідповідності вартості автомобіля доходам, отриманим позивачем із законних джерел, не входить до повноважень адміністративного суду, з чим не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 5 ст. 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В даному випадку, постановою Верховного Суду від 20 листопада 2018 року, якою направлено дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції, встановлено, що при попередньому розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанції не надано належної оцінки зібраним у матеріалах справи доказам, з яких можливо встановити наявність офіційного доходу позивача для придбання спірного автомобіля.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

В даному випадку, з метою повного і всебічного з`ясування обставин даної справи, колегією суддів досліджено зібрані у матеріалах справи докази та встановлено наступне.

Так, позивачем у грудні 2003 року придбано автомобіль ЗАЗ 110307.

При цьому, як зазначається позивачем, а також підтверджується наявною копією нотаріально завіреного договору застави від 08 грудня 2003 року, позивачем придбано спірний автомобіль, загальною вартістю 16880,00 грн., у кредит, шляхом укладення кредитного договору з ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» № 8-Р від 05 грудня 2003 року, строком дії з 05 грудня 2003 року по 04 грудня 2006 року, відповідно до якого позичальнику надано кредит, у сумі 12660,00 грн., що відповідає 75 % вартості автомобіля.

В свою чергу, до вказаного кредитного договору складено графік погашення заборгованості, відповідно до якого, починаючи з січня 2004 року по грудень 2016 року, позивач поетапно має сплатити банку 17 395,49 грн.

Крім того, у матеріалах справи наявна довідка про грошове забезпечення позивача, за період з 01 квітня 1998 року по 31 грудня 2003 року, з якої вбачається, що його грошове забезпечення у відповідному періоді склало 41 542,30 грн.

При цьому, з вказаної довідки вбачається, що у 2003 році позивач отримав 11169,47 грн. заробітної плати, а тому, колегія суддів вважає, що позивач мав змогу сплатити 4220,00 грн. при купівлі спірного автомобіля (25% його вартості) у грудні 2003 року.

В свою чергу, згідно наявних у матеріалах відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, позивач у 2004 році отримав 15 780,97 грн. заробітної плати, у 2005 році - 26 750,21 грн., у 2006 році - 39 695,29 грн., а як наслідок міг виконати умови укладеного кредитного договору з наявних у нього офіційних джерел прибутку.

Проте, вказані обставини не встановлено судом першої інстанції, а тому враховуючи вірність висновків про необхідність скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на посаді, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, шляхом доповнення його мотивувальної частини висновком про відповідність вартості майна позивача, доходам, отриманим із законних джерел.

Крім того, підсумовуючи вищевказане необхідне зазначити, що податковим органом не оскаржено у поданій апеляційній скарзі розміру нарахованого позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також висновку про поновлення позивача на посаді у ГУ ДФС в Миколаївській області, а тому, у відповідності до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, колегією суддів не перевіряється правомірність висновків суду у цій частині.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року змінити, доповнивши його мотивувальну частину висновком суду про відповідність вартості майна позивача, його доходам, отриманим із законних джерел.

В решті - залишити рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.

Судді Коваль М.П.

Крусян А.В.