Справа № 826/5005/18
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5005/18 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Ганечко О.М., Ісаєнко Ю.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправною та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві № 000010 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 09.02.2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області, у відповідності до п.46 типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, отримано інформацію від Харківської міської ради про невиконання вимоги усунення порушень у визначених строк.

Згідно рішення від 19.07.2017 року №460 про демонтажу спеціальних конструкцій, які розміщені на території м. Харкова з порушенням законодавства про рекламу виявлено, що розміщена ТОВ «Споживчий центр» зовнішня реклама щит на фасаді «ШвидкоГроші» за адресою: м. Харків, вул. Камська, 2 містить ознаки порушення частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу».

На підставі викладеного, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області надіслано ТОВ «Споживчий центр» вимогу, якою витребувано належним чином завірені копії: свідоцтва про державну реєстрацію, або виписки з ЄДРПОУ; договір оренди приміщення; договір з розміщувачем (рекламодавцем) реклами, актів виконаних робіт до нього; документів щодо вартості розповсюдженої реклами, та/або виготовлення реклами, та/або вартості розповсюдження реклами; документів, що підтверджують факт оплати за виготовлену рекламу (макетів реклами тощо), акти виконаних робіт; інші документи, що мають відношення до справи та пояснення.

В подальшому, Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області склало протокол про порушення законодавства про рекламу №42 від 11.09.2017 по відношенню до ТОВ «Споживчий центр», яким встановлено, що реклама щит на фасаді «ШвидкоГроші» за адресою: м. Харків, вул. Камська, 2 розміщена з ознаками порушення частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу» без наявності дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

При цьому, у зв`язку з виявленням порушень, а також те, що ТОВ «Споживчий центр» зареєстроване у м. Києві, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області надіслано усі матеріали справи для подальшого розгляду та прийняття рішення про накладення штрафу відповідно до вимог чинного законодавства до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві направлено вимогу від 06.10.2017 року №06.1/13294 ТОВ «Споживчий центр» про надання документів та письмових пояснень щодо виявлених ознак порушень законодавства про рекламу, на який ТОВ «Споживчий центр» відповіді не надано.

Листом Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 16.11.2017 року №14.1/15545 ТОВ «Споживчий центр» повідомлено про дату та час розгляду справи про ознаки порушення законодавства про рекламу на 30.11.2017 року о 15:00.

Зважаючи на клопотання ТОВ «Споживчий центр» від 22.11.2017 року №1010 розгляд справи відкладено на 31.01.2018 року о 12:00.

14 грудня 2017 року відповідачем складено протокол про порушення законодавства про рекламу відносно ТОВ «Споживчий центр», з ознаками порушення вимог частини 1 статті 26 Закону України «Про рекламу».

Відповідачем прийнято рішення про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про рекламу відносно позивача від 18.12.2017 року та призначено на 31.01.2018 року.

Станом на 31.01.2018 року письмові пояснення, запитувані документи для прийняття управління рішення позивачем не надано, уповноважені особи ТОВ «Споживчий центр» на засідання розгляду по справі не з`явилась.

31 січня 2018 року відбулося засідання Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві стосовно справи про порушення законодавства про рекламу відносно позивача, яке оформлене протоколом, з рішенням внести на розгляд керівництву Головного управління попередні висновки та матеріали справи для прийняття рішення.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про рекламу рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 09.02.2018 року №000010 на позивача накладено штраф у розмірі 5083,00 грн.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із абзацом 2 частини першої статті 26 Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 № 270/96-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль за дотриманням законодавства України про рекламу у межах своїх повноважень здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про рекламу» контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами, здійснюють Держпродспоживслужба та її територіальні органи.

На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю (абз.1 ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу»).

Крім того, територіальні органи Держпродспоживслужби мають право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами (абз. 2 ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу»).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Частиною 6 ст. 27 вказаного Закону встановлено, що за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Питання щодо накладення штрафів на осіб, винних у порушенні законодавства про рекламу, врегульовані Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №693.

Відповідно до пункту 9 Порядку підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол про порушення законодавства про рекламу, складений, зокрема, Держспоживінспекції України або її територіальних органів.

За наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи (пункт 11 Порядку).

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду. Строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держспоживінспекції, його заступниками, начальниками територіальних органів Держспоживінспекції, їх заступниками не більше ніж на три місяці (пункт 12 Порядку).

Протокол про порушення законодавства про рекламу подається Держспоживінспекції або її територіальним органам за місцем вчинення порушення. Протокол розглядається у місячний строк (пункт 10 Порядку).

Справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи (пункт 16 Порядку).

За результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку (пункт 18 Порядку).

Відповідно до абзацу 8 пункту 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067 вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

Відповідно до пунктів 48, 49 Типових правил вивіски чи таблички: повинні розміщуватися без втручання у несучі конструкції, легко демонтуватися, щоб не створювати перешкод під час робіт, пов`язаних з експлуатацією та ремонтом будівель і споруд, на яких вони розміщуються; не повинні відтворювати зображення дорожніх знаків; не повинні розміщуватися на будинках або спорудах - об`єктах незавершеного будівництва; площа поверхні не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

З наведених норм слідує, що вивіска чи табличка має відповідати таким умовам: місце розміщення (на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення); розмір - загальна площа не повинна перевищувати 3 кв.м.; зміст (інформація про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 02.08.2018 по справі №814/2539/14.

Сам факт розміщення позивачем згаданих вивіски та таблички з указаним змістом за адресою: м. Харків, вул. Камська, 2 не заперечується, що підтверджується змістом позовної заяви та іншими матеріалами справи, натомість заперечується висновок відповідача що ці вивіска та табличка є зовнішньою рекламною.

З матеріалів справи вбачається, що зображення знака «ШвидкоГроші» зареєстроване Державною службою інтелектуальної власності України. за Товариством з обмеженою відповідальністю «Сорок два» відповідно до свідоцтва на знак для товарів і послуг від 25.01.2012 № 150732.

Згідно з рішенням Державної служби інтелектуальної власності України свідоцтво від 25.01.2012 № 150732 про реєстрацію знаку для товарів і послуг Товариством з обмеженою відповідальністю «Сорок два» передано новому власнику компанії Салемор Холдінг Лімітед (Salemor Holding Limited).

У подальшому компанія Салемор Холдінг Лімітед (Salemor Holding Limited) відповідно до ліцензійного договору від 27.09.2016 передала ТОВ «Споживчий центр» ліцензію - невиключне право (дозвіл) використовувати торговельну марку, а саме - виключне право на товарний знак № 150732.

Дійсно, в частині слів «ШвидкоГроші» це є зображення знаку для товарів і послуг згідно вказаного вище свідоцтва.

Проте, решта інформації за своєю суттю є інформацією призначеною (покликаною) сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес до товару/послуги «ШвидкоГроші», тобто є рекламою у розумінні статті 1 Закону України «Про рекламу».

Таким чином, спеціальна конструкція «ШвидкоГроші» є рекламною вивіскою і вважається зовнішньою рекламою та потребує отримання дозволу на її розміщення.

При цьому, з матеріалів справи також вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» відповідачем неодноразово направлялись вимоги щодо надання необхідних документів для здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу.

Разом з тим, документи, які вимагав надати відповідач, позивачем не надавалися. При цьому, позивач стверджував, що вказана інформація не є рекламою, а являється інформаційною табличкою та/або вивіскою.

Статтею 27 Закону України «Про рекламу» передбачено відповідальність за порушення законодавства про рекламу.

Згідно з частиною сьомою цієї ж статті у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що у зв`язку з тим, що Головним управлінням неможливо було встановити вартість реклами, розповсюдженої з порушенням вимог законодавства про рекламу, до позивача було застосовано штраф у розмірі не п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами, а застосовано штраф у розмірі 299 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 5 083 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення законодавства про рекламу та ненадання позивачем інформації щодо вартості розповсюдженої реклами, відповідач правомірно застосував до позивача штраф та оскаржуване рішення Головного управління Дерпродспоживслужби в м. Києві від 09.02.2018 №000010 є правильним по суті і винесене відповідачем в межах компетенції, визначеної законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Ганечко О.М.

Суддя Ісаєнко Ю.А.