Справа № 1.380.2019.001408
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6751/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Червоноградське управління виробничо-технологічного зв`язку» Державного підприємства «Львіввугілля» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (прийняте у м. Львові суддею Кухар Н.А.; складене у повному обсязі 24.05.2019) в адміністративній справі № 1.380.2019.001408 за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Червоноградське управління виробничо-технологічного зв`язку» Державного підприємства «Львіввугілля» до Головного управління ДФС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року Державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Червоноградське управління виробничо-технологічного зв`язку» Державного підприємства «Львіввугілля» (далі - ДП «Львіввугілля» в особі ВП «Червоноградське УВТЗ» ДП «Львіввугілля», позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області) щодо черговості зарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та самостійної зміни призначення платежу, яке платник податку зазначив у платіжних документах по ВП «Червоноградське УВТЗ» ДП «Львіввугілля» за період з 26.10.2018 по 12.03.2019;

- зобов`язати ГУ ДФС у Львівській області змінити черговість зарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по ВП «Червоноградське УВТЗ» ДП «Львіввугілля» відповідно до призначеного платежу визначеного платіжними дорученнями про перерахунок коштів зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по ВП «Червоноградське УВТЗ» ДП «Львіввугілля» за період з 26.10.2018 по 12.03.2019 та здійснити коригування з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по ВП «Червоноградське УВТЗ» ДП «Львіввугілля», відобразивши перераховані кошти зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 26.10.2018 по 12.03.2019, як сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в повному розмірі за вересень 2018 по січень 2019.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що станом на 26.03.2019 за ним обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.09.2018 по 01.02.2019 в сумі 262 178,65 грн. Проте, позивач вважає, що за вказаний період у нього відсутня заборгованість зі сплати ЄСВ, оскільки станом на 26.03.2019 ЄСВ сплачено пропорційно виплаченій заробітній платі до 01.02.2019. Зазначив, що відповідно до листа ГУ ПФУ у Львівській області №1237/05-74 від 25.03.2019 станом на 25.03.2019 ним сплачено ЄСВ по серпень 2018. Кошти, які згідно платіжних доручень призначались на сплату єдиного внеску, фіскальний орган спрямував на погашення податкового боргу за минулий період; такі дії податкового органу призводять до не зарахування працівникам страхового стажу, а нарахована їм за цей період заробітна плата не включається в розрахунок пенсії, що позбавляє застраховану особу права на соціальний захист. Лише після зарахування ЄСВ у відповідності до здійснених платежів, ці місяці будуть зараховані до страхового стажу застрахованої особи та може бути здійснено призначення страхових виплат на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Працівники підприємства не повинні нести негативних наслідків і бути позбавлені гарантованих соціальних виплат через наявність заборгованості у платника, яка утворилась через неправомірні дії відповідача.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ДП «Львіввугілля» в особі ВП «Червоноградське УВТЗ» ДП «Львіввугілля», яке вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи та винесене з невірним застосуванням норм матеріального права. Тому, з урахуванням вимог апеляційної скарги, які є ідентичними вимогам позовної заяви, просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу; просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив обґрунтовано тим, що відповідно до інтегрованої картки платника податків по ЄСВ за 2018 рік за позивачем рахується заборгованість станом на 31.12.2017 у розмірі 329 616,19 грн. З огляду на викладене, сплата позивачем в 2018 та 2019 роках єдиного соціального внеску погашає суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

За приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ВП «Червоноградське УВТЗ» ДП «Львіввугілля» є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Львіввугілля», що знаходиться за адресою: 80112, Львівська область, м. Червоноград, вул. Святого Володимира, 4а і є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

ВП «Червоноградське УВТЗ» ДП «Львіввугілля» було сплачено до бюджету ЄСВ за період з 01.03.2018 по 20.03.2019 у розмірі 270 738, 80 грн, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями. Вказані кошти зараховано ГУ ДФС у Львівській області у погашення раніше не сплачених платежів.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо зарахування ЄСВ за попередні періоди є протиправними, оскільки такі дії призводять до не зарахування страхового стажу працівникам підприємства, а нарахована за цей період заробітна плата не включається в розрахунок пенсії, що позбавляє застраховану особу права на соціальний захист.

Зокрема, зазначенні обставини зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач діяв правомірно, зарахувавши кошти, які надходили від позивача із сплати єдиного соціального внеску в календарній черговості їх виникнення на погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-VI).

Згідно із абзацом другим пункту першого частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами пункту першого частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частин одинадцятої, дванадцятої статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до пункту другого частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною десятою статті 25 Закону № 2464-VI встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953 (далі - Інструкція).

Пунктами 2 - 4 розділу VI Інструкції визначено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Частиною шостою статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Наведеним нормам Закону кореспондують приписи п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України, відповідно до яких у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Як видно з матеріалів справи та не заперечується позивачем, у нього є борг із сплати єдиного соціального внеску, який станом на 01.01.2019 становить 292 237,53 грн.

При цьому, позивач не заперечує факт наявності заборгованості із сплати єдиного соціального внеску ще станом на 31.12.2017 у сумі 329 616,19 грн.

З огляду на зазначені норми законодавства та встановлені у справі обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки на час здійснення позивачем відповідних платежів зі сплати ЄСВ у нього існувала заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафних санкцій та пені, то перераховані ним кошти відповідачем правомірно зараховувалися в рахунок погашення цієї заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення без зміни напрямку сплати єдиного соціального внеску, визначеного платником податків.

Щодо покликання позивача на те, що зарахування коштів, які сплачуються підприємством за попередні періоди, порушує законні права працівників підприємства на соціальний захист, оскільки останнім не зараховуються такі періоди роботи до страхового стажу, а нарахована їм за цей період заробітна плата не включається в розрахунок пенсії, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до абзаців другого, третього частини першої статті 20 Закону № 2464-VI реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною другою статті 20 Закону № 2464-VI персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Частиною шостою статті 20 Закону № 2464-VI передбачено, що відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що право застрахованої особи на соціальний захист не залежить від порядку зарахування органом доходів і зборів сплаченого позивачем ЄСВ на відповідні рахунки для погашення заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення, а тому не може бути порушене в такий спосіб.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обов`язок щодо подання до Реєстру застрахованих осіб, який формує та веде Пенсійний фонд, персоніфікованих відомостей застрахованих осіб, в тому числі і про заробітну плату, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески покладено на позивача.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та розглянув справу відповідно до заявлених позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Червоноградське управління виробничо-технологічного зв`язку» Державного підприємства «Львіввугілля» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року в адміністративній справі № 1.380.2019.001408 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк
Постанова складена у повному обсязі 27 вересня 2019 року.