Справа № 465/7008/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 вересня 2019 року

Київ

справа №465/7008/17

адміністративне провадження №К/9901/14327/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Коваленко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 (далі -позивач) звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» (далі також - відповідач), у якому просив визнати протиправними дії комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління», які полягали у демонтажу інформаційних матеріалів у вигляді зображень логотипів ПрАТ «Київстар» та ТзОВ «Лайфселл» у кількості 5 (п`яти) штук з приміщення належного йому магазину по АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача повернути йому, як їх власнику незаконно вилучені матеріали.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії відповідача 15 листопада 2017 року з приводу демонтажу інформаційних матеріалів у вигляді логотипів ПрАТ «Киівстар» та ТзОВ «Лайфселл» у кількості 5 (п`ять) штук з приміщення магазину по АДРЕСА_1 є неправомірними, оскільки визначення інформаційних матеріалів, як рекламної продукції суперечить положенням пункту 7 статті 8 Закону України «Про рекламу», яка визначає, що не вважається рекламою розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці. Вважає, що відповідач порушив вимоги Закону - розцінив інформаційні матеріали, як різновид реклами, внаслідок чого незаконно вилучив належну йому інформаційну продукцію, чим завдав йому матеріальної та моральної шкоди, отже для захисту порушених прав та інтересів позивач був вимушений звертатися до суду.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 09 листопада 2018 року позовні вимоги було задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на фасаді належного йому приміщення магазину по АДРЕСА_1 було розміщено зображення зареєстрованих торгових марок - офіційних логотипів операторів мобільного зв`язку « Киівстар » та «Лайфселл» за погодженням із правовласниками цих торгових марок, вказані зображення містили виключно логотипи операторів мобільного зв`язку «Киівстар» та «Лайфселл», без жодної інформації безпосередньо щодо конкретного продавця, закликів до придбання товару, вказання цін тощо.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року апеляційну скаргу Комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» задоволено частково. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2018 року скасовано та прийнято постанову, якою провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив з того, що КП ЛМР «Адміністративно-технічне управління» не наділене владними повноваженнями та не виконує публічно-владних управлінських функцій, не є як державним органом, так і органом місцевого самоврядування, а тому не є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, а тому спір у даній справі не може розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Франківського районного суду міста Львова від 09 листопада 2018 року.

Касаційна скарга подана 16 травня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 465/7008/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов невірного висновку щодо відсутності у Комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» владних повноважень, оскільки такий висновок не ґрунтується на жодному доказі.

Від Комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що вона є необґрунтованою, оскільки Комунальне підприємство Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» не приймає самостійних владних рішень та не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до положень Статуту.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення правил предметної юрисдикції, просить закрити провадження у справі з цих підстав, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010 прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). До таких механізмів належить структурована система судів і види судового провадження, встановлені державою. В Україні систему судів утворено згідно з положеннями Конституції України із застосуванням принципу спеціалізації з метою забезпечення найбільш ефективних механізмів захисту прав і свобод людини у відповідних правовідносинах.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що здійснення правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів, спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom»), заява № 4451/70, § 36). Проте ці права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність вказаних прав (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria»), заява № 36760/06, § 230).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 та тексті свого рішення у справа "Сокуренко і Стригун проти України" (№ 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві керується законом, що приймається парламентом"; фраза "встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути "встановленим законом" є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96).

Крім того, Європейський суд з прав людини у Рішенні у справі "Доббертен проти Франції" зазначив, що частина перша статті 6 Конвенції змушує держави-учасниці організувати їхню судову систему в такий спосіб, щоб їхні суди і трибунали виконували кожну зі своїх функцій (пункт 44), притаманну відповідній судовій установі (Dobbertin v. France № 88/1991/340/413).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Львівської міської ради «Адміністративно-технічне управління» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді І.В. Желєзний

Н.В. Коваленко