Справа № 173/896/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 173/896/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року ( суддя першої інстанції Петрюк Т.М.) у справі №173/896/19 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сержанта поліції 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Івановського Максима Сергійовича третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського сержанта поліції 3 батальйону 3 роти УПП в Дніпропетровській області Івановського Максима Сергійовича, в якому просив визнати дії відповідача протиправними, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1016078 від 26.03.2019, і стягнення штрафу в розмірі 255 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваної постанови, оскільки позивач 26.03.2019 прямував на автомобілі VOLVO, державний номерний знак НОМЕР_1 , з вантажем кукурудза повільно, жодним чином не порушуючи Правил дорожнього руху, не створював ніяких аварійних ситуацій. На посту поліції його без будь-яких причин було зупинено відповідачем та з`ясовано, який вантаж він перевозить. Причину зупинки йому було повідомлено лише після огляду автомобіля і його водійського посвідчення та інших документів та пред`явлено претензію про те, що товарно-транспортні накладні на вантаж погано читаються, а тому вони вважаються недійсними. Відповідачем складена постанова, в якій викладені обставини, які не відповідають дійсності, а саме: зазначено, що в нього була лише одна накладна на товар, а повинен мати копії, чим порушив 363 п 11.6 наказу МВС про перевезення вантажів. Заперечення позивача не були взяті до уваги. Крім того, оскаржувана постанова не містить опису обставин та додатків, установлених при розгляді справи на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Скасоватно постанову серія ЕАВ № 1016078 від 26 березня 2019 року та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнено до адміністративної відповідальності, а оскаржувана постанова не містить обов`язкової складової частини складу адміністративного правопорушення: місця скоєння адміністративного правопорушення.

Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повністю.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Дії інспектора та складена постанова є законними та мотивованими.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 26.03.2019 поліцейським сержантом поліції 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Івановським М. С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1016078, якою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Підставою для складення означеної постанови став встановлений відповідачем факт, що 26.03.2019 о 11:09:24 год., водій рухався на транспортному засобі, що перевозить вантаж, а саме: кукурудзу в кількості 39750 кг., мав при собі одну копію накладної, а повинен мати три копії, чим порушив 363 п. 11.6 наказ МВС перевезення вантажів, і чим порушив п. 22 ПДР України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позову.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлено відповідальність за правил перевезення вантажів у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Розділом 22 ПДР, на який посилається відповідач в оскаржуваній постанові, регулюється перевезення вантажу, втім жодна норма цього розділу не містить вимог щодо правил оформлення перевезення вантажу та складення товаросупроводжувальної документації.

Відповідно до розділу 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил (п.11.1 Правил).

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/ напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

За визначенням, наведених у цих Правилах, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктами 11.4, 11.5, 11.6 Правил визначено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

В спірному випадку позивач притягнений до адміністративної відповідальності за те, що не мав необхідної кількості товарно-транспортних накладних на вантаж.

Втім, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем не заперечується, що позивач мав товарно-транспортну накладу на вантаж, що перевозив, тобто фактично мав при собі документ, що підтверджував правомірність перевезення ним вантажу.

Нерозбірливість заповнення екземплярів товарно-транспортних накладних так само як і відсутність необхідної кількості екземплярів не становить склад адміністративного правопорушення ані за Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, ані за Правилами дорожнього руху.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що сам факт нерозбірливого заповнення документів на вантаж не має наслідком їх недійсності.

Крім того, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, про недоведеність відповідачем обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, належні та допустимі докази на підтвердження наявності встановлених відповідачем обставин, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в матеріалах справи відсутні, відповідачем, як того вимагає ч.2 ст.77 КАС України, в тому числі на вимогу суду першої інстанції, не подані.

Сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визнані відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

Інші належні докази на підтвердження наведених в постанові про адміністративне правопорушення обставин сторонами не подані, в матеріалах справи відсутні.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року у справі №173/896/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України). < Дата набрання законної сили (НОВОВИЯВЛЕННІ) >

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко