Справа № 200/5497/19-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 р. Справа№200/5497/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., при секретарі Мурашко Д.О., за участю представника відповідача Яковлєвої А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Дзержинська» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлення-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика «Дзержинська» (ідентифікаційний код 00176495, 85205, Донецька область, м.Торецьк, вул.Історична, 11) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (ідентифікаційний код 39406028, 87526, Донецька область, м.Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької дивізії, 114). Просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.01.2019 №, №. Позов вмотивовано тим, що перевірка своєчасності сплати грошових зобов`язань не може бути предметом камеральної перевірки. Зобов`язання з податку на додану вартість за жовтень грудень 2017 року, січень -вересень 2018 року сплачувались своєчасно. При цьому, внесення змін до інтегрованої картки позивача шляхом врахування від`ємного значення податкового зобов`язання за один звітний період, як погашення грошового зобов`язання за інший звітний період із одночасним нарахуванням штрафних санкцій не є підставою для застосування до платника податків штрафу на підставі ст. 126 Податкового кодексу України. Крім того, підприємство знаходиться в м.Торецьку, тобто в населеному пункті, що розташований на лінії зіткнення, а в силу норм п.38.2 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення Податкового кодексу України» відсутні підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань.

29 травня 2019 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 5 червня 2019 року.

5 червня 2019 року, 24 червня 2019 року ухвалами суду відкладено розгляд справи до 24 червня 2019 року та 29 липня 2019 року відповідно.

07 червня 2019 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у зв`язку із встановленою під час перевірки несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість до позивача застосовано штрафні санкції. Зазначив, що норми п.п.38.2 п.38. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України не застосовуються, оскільки податковий борг виник у позивача з 01.10.2017, у зв`язку з чим недотримано вимог цього положення для звільнення від застосування штрафних санкцій. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

24 червня 2019 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій зазначено, що місцезнаходженням підприємства станом на 14 квітня 2014 рок була територія населеного пункту, що розташована на лінії зіткнення і станом на 1 січня 2017 року не змінила свого місцезнаходження, то в силу п.п.38.2 п.38. підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, з 01.01.2017 у відповідача відсутні правові підстави для застосування відносно товариства норм статей 87-101 Податкового кодексу України. Вважає, що податкові зобов`язання сплачені своєчасно, що підтверджується вищевказаними платіжними документами.

29 липня 2019 року ухвалою суду відкладено розгляд справи до 02 вересня 2019 року.

01 серпня 2019 року відповідачем надані додаткові пояснення, в яких зазначено, що до розрахунку штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань включено грошове зобов`язання визначене податковим повідомленням-рішенням від 17.11.2017 №004214303. Первинний термін сплати визначено як 16.12.2017. В подальшому, вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено в адміністративному порядку, що призвело до перенесення граничних термінів сплати на 03.05.2018. Подвійне визначення граничних термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання, яке нараховане податковим повідомленням-рішенням від 17.11.2017 №004214303 призвело до подвійного нарахування штрафних санкцій, а саме у сумі 692,81 грн. при граничному терміні сплати 16.12.2017 та у сумі 692,81 грн. при граничному терміні сплати 03.05.2018. Просить вважати помилковими штрафні санкції у сумі 692,81 грн. при граничному терміні сплати 16.12.2017.

02 вересня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30 вересня 2019 року.

У судове засідання призначене на 30 вересня 2019 року представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, з урахуванням наданих додаткових пояснень, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Заслухавши представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика «Дзержинська» (ідентифікаційний код 00176495) зареєстровано як юридична особа 09.04.2002, місцезнаходження - Донецька обл., місто Дзержинськ, вулиця Леніна, будинок 11, перебуває на обліку в Константинісько-Дружківському управлінні Головного управління ДФС у Донецькій області.

17 грудня 2018 року за результатом камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість по податковим повідомлення-рішенням від 17.11.2017 №004214303, від 01.03.2018 №12494303, від 08.08.2017 №17591211, від 03.05.2018 №26554303, від 21.06.2018 №32034303, згідно з податковими деклараціями з податну на додану вартість за жовтень 2017 року (№ від 16.11.2017), за листопад 2017 року (№ від 18.12.2017), за грудень 2017 року (№ від 17.01.2018), за січень 2018 року (№ від 16.02.2018), за лютий 2018 року (№ від 16.03.2018), за березень 2018 року (№ від 17.04.2018), за квітень 2018 року (№ від 16.05.2018), за травень 2018 року (№912536883 від 18.06.2018), червень 2018 року (№ від 17.07.2018), за липень 2018 року (№ від 16.08.2018), за серпень 2018 року (№ від 17.09.2018), за вересень 2018 року (№ від 17.10.2018) складено акт №700/05-99-43-03. (а.с. 205-212)

З висновків акту перевірки вбачається, що під час перевірки встановлено несвоєчасне порушення п.п.16.14 п. 16.1 ст.16, п.57.1 ст. 57, п.57.3 ст.57, п.203.2 ст. 203 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати сум узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість по податковій звітності з ПДВ.

З акту перевірки вбачається, що граничними термінами сплати визначених в податкових повідомленнях-рішеннях від 17.11.2017 №004214303, від 01.03.2018 №12494303, від 08.08.2017 №17591211, від 03.05.2018 №26554303, від 21.06.2018 №32034303 є 03.05.2018, 26.03.2018, 03.05.2018, 21.05.2018, 30.10.2018 відповідно; а термінами сплати визначених в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року, листопад 2017 року, грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року є 30.11.2017, 30.12.2017, 30.01.2017, 02.03.2018, 30.03.2018, 30.03.2018, 30.05.2018, 30.06.2018, 30.07.2018, 30.08.2018, 30.09.2018, 30.10.2018 відповідно.

Сплачена позивачем платіжним дорученням від 23.11.2019 №70376076 сума грошових коштів у розмірі 140132,00 грн., зарахована в рахунок погашення податкового боргу, що виник на підставі зазначених вище документів.

14 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області на підставі акту перевірки від 17.12.2018 №700/05-99-43-03 прийняті податкові повідомлення-рішення:

№, яким за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 1642,90 грн.;

№, яким за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 20707,28 грн.

26 березня 2019 року за результатом розгляду скарги Державною фіскальною службою України прийнято рішення №14164/6/99-99-11-06-01-25, яким податкові повідомлення-рішення залишені без змін, а скаргу без задоволення.

Спірним питанням є застосування штрафних санкцій під час проведення камеральної перевірки.

Відповідно п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За приписами пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Суд зауважує, що посилання позивача на неможливість здійснення камеральної перевірки з питань своєчасної сплати узгоджених сум податкових зобов`язань є хибним, оскільки нормами п.п. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 ПК України контролюючий орган наділений такими повноваженням.

Щодо виявлених під час проведення перевірки порушень та зафіксованих в акті перевірки судом враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п. п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

У відповідності п. 54.1 ст. 54 цього Кодексу крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За положеннями пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 126.1 статті 126 Кодексу передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Позивач у позовній заяві доводить протиправність податкових повідомлень-рішень, зокрема, висновком про неможливість контролюючого органу застосовувати штраф до платника податку згідно зі статтею 126 Податкового кодексу України в разі зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Суд критично ставиться до таких доводів та зазначає, що абзацом 1 пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

З інтегрованої картки вбачається та не спростовується позивачем те, що станом на 30.10.2017 за товариством рахується податковий борг у сумі 154175,51 грн., з яких недоїмка 140458,76 грн., пеня 13716,75 грн.

Позивачем проводилася оплата грошових зобов`язань з податку на додану вартість за відповідні податкові (звітні) періоди (жовтень 2017 року вересень 2018 року), проте грошові кошти, що надходили в оплату поточних податкових зобов`язань, відповідачем автоматично зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу минулих податкових (звітних) періодів. Рух грошових коштів по бюджетному рахунку підтверджується даними інтегрованої облікової картки позивача.

Згідно абзацом другим пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Аналіз положень пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України свідчить про те, що зарахування сплачених платником коштів в рахунок погашення податкового боргу, всупереч напряму сплати, визначеного платником податків, прямо передбачено нормами чинного податкового законодавства України.

За таких обставин, суд дійшов висновку що зарахування контролюючим органом сплачених платником податку грошових коштів в якості оплати поточних податкових зобов`язань, на погашення податкового боргу минулих податкових періодів, відповідає вимогам Податкового кодексу України, а отже, така сплата податкового зобов`язання не може вважатися належною та тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду від 26.03.2019 у справі №810/315/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/80729846).

Також, позивач у позовній заяві доводить протиправність податкових повідомлень-рішень висновком про неможливість контролюючого органу застосовувати штраф до платника податку згідно зі статтею 126 Податкового кодексу України, оскільки підпунктом 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України передбачено зупинення нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань, за якими зупинено стягнення.

Суд критично ставиться до таких доводів та зазначає, що згідно п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу, який діє з 01.01.2017 року, вбачається, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія цього пункту не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"

Населені пункти на лінії зіткнення - населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України (п.38.1 п. 38 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: 1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань; 2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються: з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця; з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.

З огляду на вищевикладене, передумовами для застосування абзацу 2 п.п.38.2 п.38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України є: 1) зареєстроване місцезнаходження платника податків станом на 14.04.2014 і до 01.01.2017 включно на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів що розташовані на лінії зіткнення; 2) грошові зобов`язання мають бути визначені станом на 14.04.2014.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р (зі змінами, внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення та Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до матеріалів справи, станом на 14 квітня 2014 року, на час проведення перевірки, а також на час розгляду справи місцезнаходженням юридичної особи позивача у справі є м. Дзержинськ (Торецьк) Донецької області, яке включено до Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Проте, штрафні санкції нараховані за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість, граничний термін сплати яких настав після 30.11.2017.

Так, з інтегрованої картки платника податків вбачається, що станом на 14.04.2014 обліковувалася заборгованість зі сплати податку на додану вартість в розмірі 36704,43 грн., яка сплачена 30.04.2014 платіжним дорученням №357 від 30.04.2014 на суму 27521,00 грн. та платіжним дорученням №360 від 30.04.2014 на суму 9597,00 грн. Тобто, податковий борг, який існував станом на 14.04.2014, погашено в повному обсязі.

Отже, хоча і місто реєстрації юридичної особи ПАТ "ЦЗФ "Дзержинська" включено до Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, друга обов`язкова умова, а саме визначення грошових зобов`язань станом на 14.04.2014 року не дотримана, а тому підпункт 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України застосуванню не підлягає.

Разом з цим, під час розгляду справи відповідачем заявлено про помилковість застосування штрафних санкцій у розмірі 692,81 грн.

В акті перевірки містяться відомості щодо зарахування грошових коштів в рахунок оплати узгодженого грошового зобов`язання у сумі 3464,07 грн., яке визначене податковим повідомленням-рішенням від 17.11.2017 №004214303.

Разом з цим, в розрахунку штрафних санкцій та в акті перевірки сума грошового зобов`язання - 3464,07 грн. зазначена двічі, тобто з терміном сплати 16.12.2017 та 03.05.2018. Перенесення терміну сплати з 16.12.2017 на 03.05.2018 зумовлено прийнятим за адміністративним оскарженням рішення, що не є спірною обставиною у справі.

Зазначене вище, призвело до подвійного застосування штрафних санкцій (692,81 грн. х 2).

Відповідно до ч.4, 6 ст. 47 КАС України відповідач має право визнати позов повністю або частково. Суд не приймає відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем і не визнає умов примирення сторін, якщо ці дії суперечать закону або порушують чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Визнання відповідачем неправомірно нарахованого штрафу у розмірі 692,81 грн. (20%) не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права чи інтереси.

Отже, суд враховує визнання відповідачем помилково нарахованого штрафу у розмірі 692,81 грн. (20%) та вважає за необхідне скасувати помилково нараховані штрафні санкції у розмірі 692,81 грн. (податкове повідомлення-рішення від 14.01.2019 №).

З вищевказаних мотивів суд дійшов висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 14.01.2019 № в сумі 692,81 грн.

Згідно вимог ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи те, що позивачем за подання позовної заяви при загальній сумі позову 22350,18 грн. сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (платіжне доручення від 16.05.2019 №51), а судом задоволено вимоги в частині скасування штрафу у розмірі 692,81 грн. (3,1%) суд дійшов висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 59,55 грн.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 72-80, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Дзержинська» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень від 14.01.2019 №, № задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 14.01.2019 № в частині застосування штрафу у розмірі 692,81 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області ідентифікаційний код 39406028, 87526, Донецька область, м.Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької дивізії, 114) на користь Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Дзержинська» (ідентифікаційний код 00176495, 85205, Донецька область, м.Торецьк, вул.Історична, 11) судовий збір у розмірі 59 (п`ятдесят дев`ять) грн. 55 коп.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 30 вересня 2019 року. Повний текст рішення складено 02 жовтня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош