Справа № 693/474/19
Суддя: Шимчик Р. В.
Дата ухвалення: 2019-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

01.08.2019 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді - Шимчика Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Коломієць С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жашків адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Савчука Володимира Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого інспектора Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Савчука Володимира Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 16 квітня 2019 року відповідачем було винесено постанову серії ДПО18 №384565 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 , 16 квітня 2019 року о 21 год. 45 хв. по вул. Цимбала, 96 у смт. Ставище Білоцерківського району Київської області, керував транспортним засобом ГАЗ 3302-14, д.н.з. НОМЕР_1 , який своєчасно не пройшов обов`язковий технічний контроль.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не порушував Правила дорожнього руху, а дії інспектора при її винесенні протиправними з огляду на наступне.

По-перше у ст.283 КУпАП зазначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить ухвалу по справі. Отже, щоб постанова була винесена, співробітник поліції спочатку повинен розглянути адміністративну справу (вивчити докази, показання свідків, пояснення обвинуваченого, документи, позицію адвоката). Постанова не може бути винесена без розгляду, інакше така постанова буде вважатися незаконною. Інспектор виніс постанову без будь-якого розгляду, відмовився розглянути справу у місцевому відділенні поліції.

Ст.276 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Словосполучення «за місцем вчинення» згідно рішення КСУ означає «місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу». Тобто, розглядатися справа про порушення ПДР може тільки у будівлі відповідного управління патрульної поліції, що свідчить про те, що поліцейський не може виписати постанову на місці зупинки автомобіля.

По-друге у постанові вказана інформація не відповідає дійсності.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

У техпаспорті позивача ГАЗ 3302-14, д.н.з. НОМЕР_1 , вказаний тип транспортного засобу малотоннажний - В, який відноситься до класу легкових автомобілів. Крім того, у посвідченні водія вказано, що ОСОБА_1 має право керувати автомобілем категорії В , тобто легковим автомобілем.

По-третє працівник патрульної поліції попросив позивача пред`явити документи на автомобіль, посвідчення водія та страховий поліс. Коли позивач почав показувати документи, поліцейський вихватив у нього документи та змусив піти у поліцейський автомобіль, де сиділи ще дві особи. Інспектор відмовився надавати службове посвідчення та докази того, що вони мали право патрулювати на цьому автомобілі на цій території та перевіряти автомобілі. Документи надавати у руки не обов`язково, їх достатньо показати у розгорнутому вигляді. Вимога працівника поліції передати документи йому у руки протиправна (абз.2 ч.2 ст.16 ЗУ «Про дорожній рух», п.п. «а`п.2.4 ПДР України). До того ж, перед тим як пред`явити свої документи, водій має право висловити вимогу до працівника поліції пред`явити його службове посвідчення. Поліцейські все це проігнорували. Відеозв`язок вони увімкнули через 20 хв., коли позивач вже сидів у їхньому автомобілі, а не від початку зупинки його автомобіля.

По-четверте, постанова серії ДПО18 №384565 заповнена з помилками, а саме у п.5 вказана модель ГАЗ 3302-14, а у відповідності до техпаспорта вказана модель ГАЗ 3302-14 ЗНГ, що має важливе значення, оскільки є моделі, які відносяться до категорії В, як у позивача, а є моделі, які відносять до категорії С, хоч і мають однакову назву модель ГАЗ 3302. У графах 1 та 6 вищевказаної постанови місце зупинки автомобіля ОСОБА_1 та винесення постанови, вказано вул. Цимбала. 96 смт. Ставище, хоча у дійсності події відбувалися вже у с. Розкішна по вул. Гагаріна . Крім того, у постанові невірно вказана адреса проживання позивача. Тому бланк вважається зіпсованим, а значить недійсним.

Крім того, позивач вважає, що підстав для винесення постанови у працівників поліції не було, оскільки на дорозі були жахливі ями, в результаті яких у автомобіля зникло заднє освітлення, хоч при цьому позивач вирушав у дорогу на технічно справному автомобілі. Усунути дані несправності та їхати далі йому відмовили і вписали все у постанову.

З огляду на вищевказане позивач вважає, що відповідачем при розгляді даної справи не в повному обсязі були досліджені докази, тому підстав для винесення постанови не було, у зв`язку з чим він звернувся до суду з адміністративним позовом.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

У судове засідання відповідач - старший інспектор Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Савчук В.В. не з`явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

У відповідності до положень ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зокрема: постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ДПО18 №384565 від 11.04.2017р., суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом установлено, що 16 квітня 2019 року інспектором Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Савчуком В.В. було винесено постанову серії ДПО18 №384565 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 16 квітня 2019 року о 21 год. 45 хв., керував по вул. Цимбала, 96 у смт. Ставище Білоцерківського району Київської області транспортним засобом ГАЗ 3302-14, д.н.з. НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, не підсвічувався задній номерний знак та не працювали задні габаритні вогні в темну пору доби, чим порушив п.п.31.3б, 2.9в, 31.4з ПДР України - експлуатація транспортних засобів, які не пройшли обов`язковий технічний контроль та з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби.

У зв`язку з цим до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. на підставі ч.3 ст.121 КУпАП.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 від підпису та отримання постанови відмовився.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 14 Закон України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

П.1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.п.31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.п.31.3 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно до ч. 3 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями статті 35 Закону України «Про дорожній контроль» передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років;

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

При цьому, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються як для перевезення пасажирів або як вантажів з метою отримання прибутку, так і вантажні автомобілі (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Аналогічні положення наведено і в п. 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ГАЗ 3302-14 ЗНГ, д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається, що рік його випуску - 2006 , тип - бортовий малотоннажний -В, з повною масою 3500 кг та масою без навантаження 1900 кг.

З наведеного вбачається, що автомобіль є вантажним, строк його експлуатації - більше двох років, вантажопідйомність до 3500 кг.

Отже, цей транспортний засіб не входить до переліку транспортних засобів, визначених п.2 ч.2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух», для яких проходження технічного контролю не є обов`язковим, а тому повинен проходити технічний контроль в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137.

Посилання позивача на ту обставину, що транспортний засіб не відноситься до транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю, вищенаведений висновок не спростовує, оскільки це положення ст.35 Закону України «Про дорожній рух» стосується лише легкових автомобілів зі строком експлуатації до двох років.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, слід зазначити наступне.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 ст. 122, ст. 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.2, ч. 3 та 4 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення відповідають вимогам Закону.

Відповідачем було розглянуто справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в порядку та у спосіб, що передбачені законодавством.

Наявність підстав для притягнення відповідача до відповідальності підтверджено належними доказами, у зв`язку з цим з суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що судом не установлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями ст.90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №384565від 30.05.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не було встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.19 Конституції України, п.2 ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 1, 6, 7, 8, 9,122, 222, 251, 256, 258, 280, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст.2, 4-15, 19, 22, 32, 44-47, 72-78, 90, 205, 210-211, 224, 228, 241-246, 250, 251, 295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого інспектора Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУНП в Київській області Савчука Володимира Васильовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через Жашківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Роман Васильович Шимчик