Справа № 1340/5706/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6717/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.,

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року в справі № 1340/5706/18 (головуючий суддя Москаль Р.М., м. Львів, повний текст судового рішення складено 26 квітня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошового забезпечення за період з 06.08.2018 по 16.08.2018, під час здавання справ та посади; зобов`язати відповідача провести перерахунок та зробити виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 06.08.2018 по 16.08.2018 у відповідному розмірі.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що нормами пункту 2 розділу ХХVІІІ та пункту 1 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам передбачено, що днем звільнення з посади вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків. У зв`язку з цим стверджує, що відповідач зобов`язаний провести виплату йому грошового забезпечення за час здавання справ та посади за період з 06.08.2018 по 16.08.2018.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року в справі № 1340/5706/18, позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час здавання справ та посади з 06.08.2018 по 16.08.2018.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за період з 06.08.2018 по 16.08.2018.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов залишити без розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що саме абзац 7 пункту 1 розділу XXXI Порядку 260 передбачає, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту. Тобто, саме норма абзацу 7 пункту 1 розділу XXXI Порядку 260 точно відображає ситуацію ОСОБА_1 , таку ж позицію зазначає фінансово-економічне відділення правління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України (вище стоячий фінансовий орган) в листі від 28.09.2018 року №350/174/2/3994.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 просить залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року в справі № 1340/5706/18 залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на підставі контракту. Відповідно до наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 269 від 18.05.2018 прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 у званні підполковника з військової служби у запас за п. а ч. 6 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с. 19).

З 15.05.2018 по 25.05.2018 ОСОБА_1 вибував на лікування у військово-медичний клінічний центр Західного регіону, про що командир військової частини НОМЕР_1 видав відповідні накази № 102 від 15.05.2018 та № 111 від 29.05.2018 (а.с. 18). Надалі наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 130 від 20.06.2018, відповідно до статті 33-1 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, з підполковником ОСОБА_1 , котрий перебуває у відпустці за станом здоров`я, продовжено термін дії контракту про проходження військової служби до закінчення лікування (а.с. 18). Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 137 від 25.06.2018, ОСОБА_1 з 23.06.2018 перебував на лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Західного регіону (а.с. 18).

06.08.2018 ОСОБА_1 повернувся з лікування на службу та подав начальнику оперативного відділу штабу військової частини НОМЕР_1 рапорт, клопотав надати строк для здачі справ та посади у зв`язку із звільненням у запас через закінчення строку контракту (а.с.55). Командир військової частини НОМЕР_1 наказом № 176 від 06.08.2018 (а.с. 17) визначив: вважати підполковника ОСОБА_1 таким, що прибув з військово-медичного клінічного центру Західного регіону 04.08.2018 та приступив до виконання службових обов`язків (п.1.6); надати підполковнику ОСОБА_1 термін з 06 по 16.08.2018 для здачі справ і посади (як відповідальному за облік та зберігання документів у спеціальному діловодстві); зняти з 16.08.2018 з усіх видів забезпечення.

16.08.2018 підполковник ОСОБА_1 подав рапорт та доповів про здачу справ та посади (а.с. 54). З огляду на це командир військової частини НОМЕР_1 прийняв рішення, оформлене наказом № 185 від 16.08.2018 (а.с.17) про виключення підполковника ОСОБА_1 з 16.08.2018 із списків особового складу та зняття з усіх видів забезпечення, направлення на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК Львівської області. При звільненні ОСОБА_1 серед іншого виплачена премія в повному обсязі по 03.08.2018.

Сторони визнають, що при звільнення зі служби відповідач не виплатив позивачу грошове забезпечення за час здавання справ та посади (за період з 06.08.2018 по 16.08.2018); 04-05.08.2018 припало на вихідні дні, за які грошове забезпечення не нараховується.

12.09.2018 позивач звернувся з відповідною скаргою до командира військової частини НОМЕР_1 (а.с. 11-12). Листом від 19.09.2018 № 350/173/122 отримав відповідь на свою скаргу. В листі відповідач зазначив, що військова частина скерувала запит до фінансово-економічного управління Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо наявності/відсутності підстав для нарахування грошового забезпечення за період з 06.08.2018 по 16.08.2018 (а.с.13). Фінансово-економічне управління Командування ПС Збройних Сил України за результатом опрацювання запиту листом № 350/147/2/3994 від 28.09.2018 надало відповідь та повідомило командування військової частини НОМЕР_1 , що грошове забезпечення підполковнику ОСОБА_1 підлягає виплаті до дня закінчення строку контракту, в тому числі з урахування строків його продовження здійснених встановленим порядком у визначених законодавством випадках (а.с. 16). З огляду на це відповідач відмовився виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час здавання справ та посади.

Не погоджуючись з відмовою військової частини НОМЕР_1 виплатити належне грошове забезпечення за період з 06.08.2018 по 16.08.2018 та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи даний позов частково, суд першої інстанції мотивував це тим, що абз.2 п. 2 розділу ХХХІ Порядку № 260 прямо передбачено право позивача на отримання відповідного грошового забезпечення за період здавання посади.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Положення № 1153/2008). Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з абзацами 2, 3 Пункту 34 Положення № 1153/2008 визначено, що контракт припиняється (розривається): у день закінчення строку контракту; у день, зазначений у наказі командира (начальника) військової частини по стройовій частині про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (у разі дострокового припинення (розірвання) контракту, звільнення з військової служби або направлення для проходження військової служби до іншого військового формування з виключенням зі списків особового складу Збройних Сил України).

Пунктом 331 Положення № 1153/2008 визначено, що дія контракту про проходження військової служби з військовослужбовцями під час звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту продовжується: - до закінчення щорічної основної відпустки, час якої повністю або частково перевищує строк контракту; - на час перебування на стаціонарному лікуванні в медичному закладі чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, а також на час увільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням. Дія контракту з військовослужбовцями під час звільнення продовжується наказом командира військової частини по стройовій частині.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260).

Відповідно до пункту 2 розділу ХХVІІІ Порядку № 260 днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків.

Розділ ХХХІ Порядку № 260 визначає порядок виплати грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби.

Абзацом 2 пункту 1 розділу ХХХІ Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, грошове забезпечення виплачується до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня закінчення строку контракту (абзац 7 пункту 1 розділу ХХХІ Порядку № 260).

Відповідно до абзаців 1,2 пункту 2 розділу ХХХІ Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які на день звільнення з військової служби перебувають на лікуванні в лікарняному закладі чи у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, грошове забезпечення виплачується до дня повернення до місця служби включно, але не більше загального терміну перебування на лікуванні в лікарняних закладах, а тим, які перебувають у щорічній основній чи додатковій відпустці, - до дня закінчення відпустки включно.

Грошове забезпечення військовослужбовцям, які не здали до вибуття на лікування або у відпустку справи та посаду, виплачується також за період здавання справ та посади в межах установлених строків.

Таким чином, колегія суддів враховуючи вищезазначені норми констатує, що оскільки ОСОБА_2 до 16.08.2018 включно перебував на своїй посаді та в списках особового складу військової частини, відтак за період здавання посади повинен був отримати відповідне грошове забезпечення, що прямо передбачено абз. 2 п. 2 розділу ХХХІ Порядку № 260.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції вважає покликання апелянта на норму абз. 7 п.1 розділу ХХХІ Порядку № 260 таким, що не заслуговує на уваги, оскільки її диспозиція передбачає обставини, відмінні ситуації з ОСОБА_1 , оскільки військовослужбовець потрапив у госпіталь до закінчення строку дії контракту та не здав справи та посаду до вибуття на лікування, а отже грошове забезпечення ОСОБА_1 виплачується також за період здавання справ та посади в межах установлених строків (ці строки встановлені ОСОБА_1 наказом командира №176 від 06.08.2018 з 06 по 16.08.2018).

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, оскільки в спірних правовідносинах військова частина НОМЕР_1 не допускала бездіяльності, - після з`ясування позиції фінансово-економічного управління Командування ПС Збройних Сил України відповідач зайняв чітку позицію щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період здавання справ та посади, тому для належного захисту прав ОСОБА_1 є визнання протиправною відмови військової частини НОМЕР_1 виплатити йому грошове забезпечення за період здавання справ та посади та спонукання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 06.08.2018 по 16.08.2018. Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав визнавати діяння відповідача бездіяльністю чи підміняти відповідача в частині визначення конкретної суми грошового забезпечення, приймаючи рішення про стягнення з військової частини конкретної суми коштів.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року в справі №1340/5706/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 року