Справа № 199/4663/19(2-а/199/160/19)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 199/4663/19(2-а/199/160/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року ( суддя першої інстанції Богун О.О.) у справі №199/4663/19 за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Яворського Ігора Костянтиновича третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову старшого інспектора ВБДР УПП у Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Яворського Ігоря Костянтиновича серії АР № 886297 від 29.05.2019 про притягнення заступника начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області Лебединського Івана Лукича до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн. та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем відносно позивача протиправно складено оскаржувану постанову, якою накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.140 КУпАП за правопорушення, яке полягало у тому, що позивач не вжив своєчасних заходів з відновлення дорожнього знаку 2.1 на виїзд з а/д Н-08 на а/д М-04 в бік м. Дніпро, з відновлення відсутніх дорожніх знаків відповідно до схеми ОДР, з ліквідації зелених насаджень на розділювальній смузі, а також таких, що обмежують право видимість дорожніх знаків так дорожнього огородження, з відновлення пошкоджених секцій дорожнього огородження, нанесення пошкодженої горизонтальної та вертикальної дорожньої розмітки відповідно до схеми ОДР, 06.05.2019 року на а/д М-18 км 451-167 не вжив своєчасних заходів з ліквідації вибоїн, а за неможливості ремонту, не вжив заходів з позначення її відповідними знаками, 06.05.2019 р. а/д Т-0412 на перехрещенні з а/д М-18, яка суміщена з вулицею - вул. Шевченка, не вжив своєчасних заходів з ліквідації ямковості, а за їх неможливості не позначав відповідними дорожніми знаками, чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97. Позивач зазначає, що в постанові АР № 886297 від 29.05.2019 фабула правопорушення є неконкретизованою, у зв`язку з чим не розкриває суті правопорушення.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Суд встановив, що порушення відповідачем порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та не зазначення у постанові обов`язкового реквізиту суті адміністративного правопорушення, не зазначення, які службові обов`язки покладені на позивача, не конкретизовано пункт відповідного стандарту ДСТУ-3587-97, який було порушено позивачем, позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повністю.

Апелянт зазначає, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом. З огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - позивач ОСОБА_1 обіймає посаду заступника начальника Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

29.05.2019 старшим інспектором ВБДР УПП у Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Яворським Ігорем Костянтиновичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 886297, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

В означеній постанові зафіксовано, що 13.05.2019 о 14:00 годин на а/д Н-08 км 379+378 - км 391 +827 заступник начальника Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області Лебединський І.Л. будучи посадовою відповідальною особою не вжив своєчасних заходів з відновлення дорожнього знаку 2.1 на виїзд з а/д Н-08 на а/д М-04 в бік м. Дніпро, з відновлення відсутніх дорожніх знаків відповідно до схеми ОДР, з ліквідації зелених насаджень на розділювальній смузі, а також таких, що обмежують право видимість дорожніх знаків так дорожнього огородження, з відновлення пошкоджених секцій дорожнього огородження, нанесення пошкодженої горизонтальної та вертикальної дорожньої розмітки відповідно до схеми ОДР, 06.05.2019 року на а/д М-18 км 451-167 не вжив своєчасних заходів з ліквідації вибоїн, а за неможливості ремонту, не вжив заходів з позначення її відповідними знаками, 06.05.2019 р. а/д Т-0412 на перехрещенні з а/д М-18, яка суміщена з вулицею - вул. Шевченка, не вжив своєчасних заходів з ліквідації ямковості, а за їх неможливості не позначав відповідними дорожніми знаками, чим порушив вимоги ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди. Вимоги до експлуатаційного стану».

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Відповідно до ст.11 вказаного Закону України основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами.

Згідно ч.3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Відповідно до пункту 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до п. 3.1 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізничні проїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» гранична глибина окремих осідань, вибоїн не повинна перевищувати 4 см для доріг І III з категорій і груп А, Б вулиць і доріг населених пунктів; 6 см - для решти категорій і груп.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ст. 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

З аналізу наведених вище норми вбачається, що об`єктом правопорушень, передбачених статтею 140 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

В спірному випадку адміністративне правопорушення полягає у тому, що позивач не вжив необхідних заходів щодо ремонту та утримання певних ділянок дороги за встановленими нормами і правилами.

При цьому апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що в оскаржуваній постанові не конкретизовано, які покладені на нього обов`язки не виконав позивач, які порушення він допустив та у чому вони полягають, що свідчить про відсутність розкриття суті інкримінованого позивачеві правопорушення.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративним правопорушенням (проступком), вчинення якого є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст..9 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач правильно виходив з того, що позивач, з огляду на посаду, яку він обіймає, може бути суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.140 КУпАП.

В той же час відповідач зобов`язаний встановити та зазначити у постанові, які саме дії позивачем, як посадовою особою, виконано не було та чи винний позивач у скоєнні певного адміністративного правопорушення.

У спірній постанові відповідачем лише зафіксовано, що позивач порушив вимоги ДСТУ 3587-97, але які службові обов`язки на нього покладено і яких саме заходів, у межах наданих повноважень, не вжив позивач, у вказаній постанові не зазначено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідачем, не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року у справі №199/4663/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, оскарженню не підлягає (ст..272, ч.5 ст.328 КАС України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко