Справа № 640/4354/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4354/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та прокуратури Запорізької області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2019 року, суддя Мазур А.С., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ради прокурорів України, Генеральної прокуратури України, третя особа: Прокуратура Запорізької області про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування рішення Ради прокурорів України від 20.02.2019 року №17 «Про внесення рекомендації про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника місцевої прокуратруи №2 Запорізької області»; про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України від 22.02.2019 року №27к про звільнення радника юстиції ОСОБА_1 з посади керівника Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (п.3 ч.1 ст. 41 Закону України «Про прокуратуру»); поновлення радника юстиції ОСОБА_1 на посаді керівника Запорізької місцевої прокуратри №2 Запорізької області.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Генеральна прокуратура України та прокуратура Запорізької області подали апеляційні скарги в яких просять рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.07.2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 11 ч. 1 статті 39 Закону України "Про прокуратуру", адміністративними посадами у Генеральній прокуратурі України, регіональних та місцевих прокуратурах (крім посад, зазначених у частинах другій і третій цієї статті) є посади, зокрема, керівника місцевої прокуратури.

Згідно з вимогами статті 71 Закону України "Про прокуратуру", у період між всеукраїнськими конференціями прокурорів вищим органом прокурорського самоврядування є Рада прокурорів України.

Рада прокурорів України, в тому числі, вносить рекомендації про призначення та звільнення прокурорів з адміністративних посад у випадках, передбачених цим Законом, розглядає звернення щодо неналежного виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 41 Закону України "Про прокуратуру", звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2, 3, 6 - 8, 11 частини першої статті 39 цього Закону, здійснюється Генеральним прокурором за рекомендацією Ради прокурорів України.

Крім того, п. 14 розділу V Положення про організацію кадрової роботи в органах прокуратури, затверджену наказом Генеральної прокуратури України від 18 грудня 2017 року № 351, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 січня 2018 року за №113/31565, визначено, що для звільнення прокурора з адміністративної посади, визначеної пунктами 2, 3, 6-8, 11 частини першої статті 39 Закону, з підстави, передбаченої пунктом З частини першої статті 41 Закону, Генеральний прокурор або керівник регіональної прокуратури вносить мотивоване подання до Ради прокурорів України з долученням копій документів, які свідчать про неналежне виконання прокурором посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади.

Таким чином, суб`єктами, яким надано право на внесення мотивованого подання до Ради прокурорів України для з звільнення прокурора з адміністративної посади, визначеної п. 11 ч. 1 статті 39 Закону України "Про прокуратуру" (керівник місцевої прокуратури) з підстави, передбаченої п. 3 ч. 1 статті 41 Закону України "Про прокуратуру", є виключно Генеральний прокурор та керівник регіональної прокуратури.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 листопада 2018 року за № 04/7-722вих-18 прокурором Запорізької області Романовим В.П. внесено подання до Генерального прокурора України про звільнення з адміністративної посади керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 радника юстиції ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням ним посадових обов`язків, установлених для адміністративної посади керівника місцевої прокуратури, системних недоліків і прорахунків в організації роботи та відсутністю належного контролю за підлеглими працівниками.

Зі змісту такого подання вбачається, що прокурор Запорізької області з посиланням на положення статей 41, 71 Закону України "Про прокуратуру" звернувся до Генерального прокурора для вирішення питання про внесення на розгляд Ради прокурорів України подання про звільнення керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_1 з адміністративної посади.

Зазначене подання Генеральним прокурором України не розглядалось і рішення щодо внесення на розгляд Ради прокурорів України подання про звільнення керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_1 з адміністративної посади за результатами розгляду подання прокурора Запорізької області не приймалось. Натомість, подання прокурора Запорізької області від 30 листопада 2018 року за № 04/7-722вих-18 листом начальника Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України № 11/1/1-1227вих-18 від 10 грудня 2018 року було скеровано до Ради прокурорів України.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, прокурор Запорізької області лише звертався до Генерального прокурора для вирішення питання про внесення на розгляд Ради прокурорів України подання про звільнення керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_1 з адміністративної посади, а тому зазначене подання не можна вважати вмотивованим поданням до Ради прокурорів України з долученням копій документів, які свідчать про неналежне виконання прокурором посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади, направлення якого керівником регіональної прокуратури та є підставою для розгляду Радою прокурорів України.

Окрім того, таке подання на розгляд Ради прокурорів України не вносилось і Генеральним прокурором, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачами у поданих до суду відзивах.

Таким чином, враховуючи відсутність подання прокурора Запорізької області, а також Генерального прокурора України до Ради прокурорів України щодо неналежного виконання керівником Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, Радою прокурорів України не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законами, здійснено розгляд питання щодо неналежного виконання позивачем, як прокурором, що обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що прийняте Радою прокурорів України рішення від 20.02.2019 року № 17 "Про внесення рекомендації про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області" є протиправним.

На підтвердження неналежного виконання позивачем посадових обов`язків, установлених для адміністративної посади керівника місцевої прокуратури, системних недоліків і прорахунків в організації роботи та відсутністю належного контролю за підлеглими працівниками, що є підставою для звільнення позивача з адміністративної посади керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області, до подання прокурора Запорізької області ОСОБА_29 були додані:

- висновок службового розслідування стосовно керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 радника юстиції ОСОБА_1 та прокурора цієї ж прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_30 від 23 листопада 2018 року, яке проведено на виконання наказу прокурора області від 25 жовтня 2018 року № 112 "Про призначення службового розслідування" за фактом можливої недоброчесної поведінки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_1 та прокурора цієї ж прокуратури ОСОБА_15 під час здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 01332 від 26 березня 2014 року за ч. 5 статті 191 Кримінального кодексу України;

- висновок службового розслідування стосовно керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 радника юстиції ОСОБА_1 та прокурора цієї ж прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_25 від 23 листопада 2018 року, яке проведено на виконання наказу прокурора області від 25 жовтня 2018 року № 115 "Про призначення службового розслідування" за фактом можливої недоброчесної поведінки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_1 та прокурора цієї ж прокуратури ОСОБА_31 під час здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0001368 від 15 вересня 2017 року за ч. 1 статті 296 Кримінального кодексу України;

- висновок службового розслідування стосовно керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 радника юстиції ОСОБА_1 та прокурорів цієї ж прокуратури ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_22, ОСОБА_28 від 23 листопада 2018 року, яке проведено на виконання наказу прокурора області від 25 жовтня 2018 року № 114 "Про призначення службового розслідування" за фактом можливої недоброчесної поведінки прокурорів Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_22, ОСОБА_6 та керівника цієї ж прокуратури ОСОБА_7 під час організації та здійснення нагляду у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0003752 від 18 серпня 2015 року за статтею 290 Кримінального кодексу України;

- доповідна записка про результати перевірки стану організації роботи контролю виконання в Запорізькій місцевій прокуратурі № 2 від 05-09 листопада 2018 року, яка проведена на виконання наказу прокурора Запорізької області від 29 жовтня 2018 року №119;

- доповідна записка про результати перевірки стану організації роботи з координації діяльності правоохоронних органів у сфері протидії злочинності у Запорізькій місцевій прокуратурі № 2 від 09 листопада 2018 року, яка проведена на виконання наказу прокурора Запорізької області від 29 жовтня 2018 року № 119;

- доповідна записка від 14 листопада 2018 року про результати позапланової перевірки з питань представництва інтересів держави, а також з питань запобігання та протидії корупції у Запорізькій місцевій прокуратурі № 2, яка проведена на виконання наказу прокурора Запорізької області від 07 листопада 2018 року № 126;

- доповідна записка про результати перевірки з питань стану організації діяльності за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян у Запорізькій місцевій прокуратурі № 2, яка проведена на виконання наказу прокурора Запорізької області від 07 листопада 2018 року № 126;

- доповідна записка про результати перевірки стану організації роботи з оскарження незаконних судових рішень у кримінальних провадженнях в апеляційному та касаційному порядку у Запорізькій місцевій прокуратурі № 2 від 14 листопада 2018 року, яка проведена на виконання п. 2.3 плану першочергових заходів прокуратури Запорізької області на IV квартал;

- довідка від 22 листопада 2018 року про вивчення кримінальних проваджень №0000734 від 22 лютого 2017 року за ч. 5 статті 27, ч. 4 статті 358 Кримінального кодексу України та № 0001070 від 23 квітня 2018 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 статті 358, ч. 3 статті 190 Кримінального кодексу України;

- доповідна записка щодо перевірки стану організації роботи з нагляду за додержанням законів органами Національної поліції в області при провадженні досудового розслідування кримінальних правопорушень та підтримання у них обвинувачення у Запорізькій місцевій прокуратурі № 2 від 26 листопада 2018 року, яка проведена на виконання пункту 2.3 Плану першочергових заходів прокуратури Запорізької області на IV квартал та пункту 8.1.6 рішення оперативної наради при прокурорі області від 19 липня 2018 року № 36 з порядком денним: "Про підсумки роботи органів прокуратури області у І півріччі 2018 року, завдання на наступний період в умовах законодавчих змін".

Як вбачається із зазначених вище матеріалів, які додавались до подання прокурора Запорізької області, лише за результатами службових розслідувань, які проведені на виконання наказів прокурора Запорізької області від 25.10.2018 року №№, 112, 114 та 115, було встановлене систематичне неналежне виконання керівником Запорізької місцевої прокуратури № 2 службових обов`язків та необхідність ініціювання перед Радою прокурорів України питання щодо доцільності його подальшого перебування на адміністративній посаді керівника місцевої прокуратури, підготувавши з цього приводу відповідне подання.

При цьому, у кожному з вказаних висновків службових розслідувань, які були призначені за фактами можливої недоброчесної поведінки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_1 та деяких інших прокурорів цієї ж прокуратури, зазначено, що такі факти не знайшли свого підтвердження.

Порядок проведення службового розслідування в органах прокуратури стосовно прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних, місцевих, військових прокуратур, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, слідчих, оформлення результатів та прийняття рішень, а також компетенцію структурних підрозділів, службових та посадових осіб органів прокуратури при його проведенні, визначені Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах прокуратури, яка затверджена наказом Генеральної прокуратури України від 06 грудня 2017 року № 343, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 січня 2018 року за № 8/31460 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цієї Інструкції з метою з`ясування обставин, що стали підставами для його призначення.

Приводи та підстави для призначення службового розслідування визначені розділом II Інструкції.

Згідно з п. 1 розділу II Інструкції, приводами для призначення службового розслідування є:

звернення (скарги, заяви) і повідомлення громадян, народних депутатів України, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян та засобів масової інформації, які містять фактичні дані, що можуть бути перевірені;

доручення посадових осіб, уповноважених на призначення службових розслідувань; подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припис Національного агентства з питань запобігання корупції;

письмовий запит члена Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яким у ході дисциплінарного провадження здійснюється перевірка за дисциплінарною скаргою (заявою);

рапорт прокурора, в тому числі щодо ініціювання проведення службового розслідування для спростування безпідставних звинувачень або підозр стосовно нього; повідомлення Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.

Згідно з п. 3 розділу II Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є наявність даних про:

втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів;

допущення витоку мовної та видової інформації на об`єктах інформаційної діяльності органів прокуратури, розголошення конфіденційної, службової інформації або інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом (крім державної таємниці), втрату службових документів і матеріалів, порушення пропускного режиму до службових приміщень прокуратури, втрату, пошкодження печаток, штампів, іншого майна прокуратури;

втрату або викрадення службового посвідчення;

порушення, допущене посадовими особами органів прокуратури, що могло призвести до нецільового використання бюджетних коштів та втрат;

загибель чи травмування прокурора під час виконання службових обов`язків, посягання на життя, здоров`я, житло та майно прокурора чи його близьких родичів, пов`язані зі службовою діяльністю прокурора;

неправомірне втручання в діяльність прокурора;

подію, яка сталася за участі прокурора та викликала негативний суспільний резонанс; використання прокурором своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб;

вчинення прокурором дій, що містять ознаки корупційних правопорушень, інших кримінальних правопорушень або правопорушень, пов`язаних з корупцією;

керування прокурором транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння;

подання в анкеті доброчесності прокурора недостовірних (у тому числі неповних) тверджень;

порушення прокурором вимог, заборон або обмежень, встановлених Законами України "Про запобігання корупції", "Про прокуратуру";

вчинення прокурором інших дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Визначені Інструкцією переліки приводів і підстав для призначення службового розслідування є вичерпними.

Як вбачається з наказів прокурора Запорізької області від 25 жовтня 2018 року про призначення службових розслідувань №№ 112, 114 та 115:

- приводом для призначення службового розслідування за наказом № 112 стали результати вивчення прокуратурою області стану досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0001332 від 23.04.2014 року за ч. 5 статті 191 Кримінального кодексу України;

- приводом для призначення службового розслідування за наказом № 114 стали результати вивчення прокуратурою області стану досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0003752 від 18.08.2015 року за статтею 290 Кримінального кодексу України;

- приводом для призначення службово розслідування за наказом № 115 стали встановлені Відділом ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури області під час моніторингу даних Єдиного реєстру досудових розслідувань суттєві порушення Положення про прядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо достовірності та об`єктивності інформації, внесеної у провадження № 0001368, яке розслідувано Запорізьким РВП ДВП.

Підставами для призначення службових розслідувань у кожному зі вказаних наказів зазначені факти, які можуть свідчити про недоброчесну поведінку керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_1 та деяких прокурорів цієї ж прокуратури.

Таким чином, службові розслідування, які призначені на підставі наказів прокурора Запорізької області від 25.10.2018 року №№ 112, 114 та 115, призначені та проведені за відсутності передбачених Інструкцією приводів та підстав, а тому їх висновки не можуть бути підтвердженням систематичного неналежного виконання керівником Запорізької місцевої прокуратури №2 службових обов`язків та необхідністю ініціювання перед Радою прокурорів України питання щодо доцільності подальшого перебування позивача на адміністративній посаді керівника місцевої прокуратури.

Окрім того, відповідно до п. 1 розділу VI Інструкції, під час проведення службового розслідування підлягають з`ясуванню обставини (час, місце, наслідки тощо) події, у зв`язку з якою проводиться службове розслідування.

Дані щодо підтвердження (спростування) відомостей, які стали підставою для призначення службового розслідування, зазначаються у резолютивній частині висновку службового розслідування (п. 4 розділу IV Інструкції).

Як зазначалось вище, у кожному з висновків службових розслідувань, які були призначені на підставі наказів прокурора Запорізької області від 25.10.2018 року №№112, 114 та 115 за фактами можливої недоброчесної поведінки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_1 та деяких інших прокурорів цієї ж прокуратури, зазначено, що такі факти не знайшли свого підтвердження.

Питання належного чи неналежного виконання службових обов`язків керівником Запорізької місцевої прокуратури № 2 не було предметом зазначених службових розслідувань, для з`ясування таких обставин службові розслідування не призначались, у зв`язку з чим обґрунтування звільнення позивача з адміністративної посади керівника місцевої прокуратури на підставі висновків цих службових розслідувань є безпідставним.

Доповідні записки про результати перевірок стану організації роботи контролю виконання в Запорізькій місцевій прокуратурі № 2 від 05-09.11.2018 року та стану організації роботи з координації діяльності правоохоронних органів у сфері протидії злочинності у Запорізькій місцевій прокуратурі № 2 від 09.11.2018 року, які проведені на виконання наказу прокурора Запорізької області від 29.10.2018 року № 119, доповідні записки про результати позапланової перевірки з питань представництва інтересів держави, з питань запобігання та протидії корупції у Запорізькій місцевій прокуратурі № 2, про результати перевірки з питань стану організації діяльності за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян у Запорізькій місцевій прокуратурі № 2, які проведені на виконання наказу прокурора Запорізької області від 07.11.2018 року № 126, не можуть бути підставою для висновку про неналежне виконання позивачем службових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади.

Пунктом 16 наказу Генерального прокурора України від 19.01.2017 року № 15 "Про основні засади організації роботи в органах прокуратури України" визначено, що виїзди до регіональних та місцевих прокуратур для перевірок стану організації роботи проводяться відповідно до планів роботи, рішень нарад або керівників прокуратур з урахуванням стану справ у конкретній прокуратурі, а для надання практичної допомоги - також за ініціативою керівників прокуратур, які її потребують. Виїзд до прокуратури працівників різних самостійних структурних підрозділів здійснювати, як правило, одночасно.

Перевірки стану організації роботи у прокуратурах на окремих напрямах планувати і проводити за наявності даних, що свідчать про суттєві недоліки, або якщо застосовані раніше заходи не сприяли досягненню реальних результатів.

Перед проведенням виїздів для перевірок стану організації роботи та надання практичної допомоги ґрунтовно опрацьовувати статистичну та іншу інформацію, що характеризує стан справ у прокуратурі, складати плани, які затверджувати керівництвом органів прокуратури згідно з компетенцією.

Відповідно до розділу 9 Регламенту прокуратури Запорізької області, перевірки діяльності підпорядкованих прокуратур проводяться відповідно до планів роботи прокуратури області, координаційних, міжвідомчих, оперативних та апаратних нарад під головуванням прокурора області.

Позапланові виїзди з метою проведення перевірок у підпорядкованих прокуратурах чи в установах, що їм піднаглядні, можуть здійснюватися тільки за рапортом заступника прокурора області, який погоджено прокурором області.

Разом з тим, як вбачається зі змісту наказу прокурора Запорізької області від 29.10.2018 року № 119, він винесений на підставі рапорту керівництва структурних підрозділів прокуратури області, а не заступника прокурора області.

Жодна з доповідних записок про результати проведених перевірок, які додані до подання про звільнення з адміністративної посади керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2, не містить категоричного висновку про неналежне виконання позивачем посадових обов`язків, установлених для адміністративної посади керівника місцевої прокуратури, системних недоліків і прорахунків в організації роботи та відсутності неналежного контролю за підлеглими працівниками, що може бути підставою для звільнення з адміністративної посади керівника місцевої прокуратури.

У зазначених доповідних записках про результати перевірок містяться пропозиції щодо конкретних заходів, які необхідно вжити для усунення виявлених недоліків та покращення стану роботи, із зазначенням строків вжиття таких заходів і встановленням термінів інформування про вжиті заходи, а також пропозиції щодо обговорення результатів перевірок на оперативних нарадах при прокурорі області та його заступнику.

Як встановив суд першої інстанції, на час підготовки та внесення прокурором Запорізької області подання до Генерального прокурора України про звільнення позивача з адміністративної посади керівника місцевої прокуратури визначені строки для вжиття відповідних заходів не сплили, будь-які оперативні наради при прокурорі області чи його заступнику щодо обговорення результатів проведених перевірок не проводились, що підтверджує необґрунтованість оскаржуваних рішень, які ґрунтуються на обставинах, визначених у такому поданні.

Як вбачається з доданих до подання прокурора Запорізької області копій доповідних записок про результати позапланових перевірок, організація роботи в Запорізькій місцевій прокуратурі № 2 Запорізької області в цілому відповідає вимогам галузевих наказів, жодна з доповідних записок не містить висновку про неналежне виконання позивачем посадових обов`язків керівника місцевої прокуратури, а також у жодній не порушувалось питання щодо внесення подання про його звільнення з адміністративної посади.

Повноваження керівника місцевої прокуратури визначені статтею 13 Закону України "Про прокуратуру", згідно з якою керівник місцевої прокуратури:

1) представляє місцеву прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями;

2) організовує діяльність місцевої прокуратури;

3) у десятиденний строк із дня вивільнення посади повідомляє Кваліфікаційно- дисциплінарну комісію прокурорів про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у місцевій прокуратурі;

4) забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів місцевої прокуратури;

4-1) призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом;

4-2) контролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства, інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій;

5) виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.

Керівник місцевої прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

При цьому, ані подання прокурора Запорізької області з доданими до нього матеріалами, ані оскаржуване рішення Ради прокурорів України від 20 лютого 2019 року № 17 не обґрунтовують неналежне виконання посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади, що передбачені статтею 13 Закону України "Про прокуратуру", а отже не можуть бути підставою для звільнення позивача з посади керівника місцевої прокуратури.

На підтвердження обставин неналежного виконання позивачем посадових обов`язків у поданні прокурора Запорізької області та доданих до нього висновках службових розслідувань зазначається про відсутність з боку позивача належного контролю за якістю здійснення процесуального прокурорами Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області: ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_13 , ОСОБА_34 , ОСОБА_15 , ОСОБА_35 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , відносно яких прокурором Запорізької області та його заступниками були подані дисциплінарні скарги.

На час розгляду Радою прокурорів України питання про надання рекомендації про звільнення позивача з адміністративної посади Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів були прийняті рішення про відмову у відкритті дисциплінарних проваджень відносно ОСОБА_20 - 23.10.2018 року, ОСОБА_21 - 13.11.2018 року, ОСОБА_18 - 27.11.2018 року, ОСОБА_17 - 16.01.2019 року, ОСОБА_22 - 16.01. 2019 року, ОСОБА_15 - 16.01.2019 року.

Крім того, рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 27.02.2019 року закрито дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_15 , рішеннями від 26.03.2019 року закриті дисциплінарні провадження відносно ОСОБА_23 , ОСОБА_24 і ОСОБА_13 , що, додатково до зазначеного вище, підтверджує протиправність рішення Ради прокурорів України.

Доводи представника прокуратури Запорізької області про те, що у даному випадку неважливо куди було прокуратурою направлено подання, оскільки воно Генеральною прокуратурою направлено за належністю до Ради прокурорів України і розглянуто останньому в рамках вимог чинного законодавства, колегія суддів не приймає до уваги.

Як вже зазначалось судовою колегією, відповідно до п.14. розділу У Положення про організацію кадрової роботи в органах прокуратури для звільнення прокурора з адміністративної посади, визначеної пунктами 2, 3, 6-8, 11 частини першої статті 39 Закону, з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 41 Закону, Генеральний прокурор або керівник регіональної прокуратури вносить мотивоване подання до Ради прокурорів України з долученням копій документів, які свідчать про неналежне виконання прокурором посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади.

Отже, зазначеним Положенням чітко визначено, що керівник регіональної прокуратури вносить мотивоване подання до Ради прокурорів України, а не до Генеральної прокуратури України.

Згідно з п.15 Положення рішення про звільнення прокурора з адміністративної посади, передбаченої пунктами 2, 3, 6-8, 11 частини першої статті 39 Закону, на підставі пункту 3 частини першої статті 41 Закону приймаються Генеральним прокурором за наявності відповідної рекомендації Ради прокурорів України.

Зазначене Положення затверджене наказом Генеральної прокуратури, зареєстроване в Міністерстві юстиції України, є діючим і його виконання є обов`язковим, у т.ч. і щодо виконання вимог п.14 розділу У цього Положення.

Судова колегія звертає увагу, що п. 13 розділу У Положення визначено, що для звільнення прокурора з адміністративної посади з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 41 Закону, керівник регіональної прокуратури вносить до Генеральної прокуратури України клопотання, в якому наводяться конкретні обґрунтування підстав звільнення, з долученням копій відповідних документів.

Отже, зазначене Положення чітко регулює випадки звільнення прокурора з адміністративної посади та визначає порядок такого звільнення у певних випадках, у т.ч. на підставі пункту 3 частини першої статті 41 Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» діяльність прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Зазначені норми, на думку колегії суддів, мають виконуватись і у разі звільнення прокурора з роботи чи із займаної посади.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією за законами України.

З огляду на вищевикладені доводи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що Радою прокурорів України здійснено розгляд питання щодо неналежного виконання позивачем, як прокурором, що обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законами, у зв`язку з чим прийняте Радою прокурорів України рішення від 20.02.2019 року № 17 "Про внесення рекомендації про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області" є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно, протиправним та таким, шо підлягає скасуванню є наказ Генерального прокурора України від 22.02.2019 року № 27к про звільнення радника юстиції ОСОБА_1 з посади керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади (пункт 3 частини першої статті 41 Закону України "Про прокуратуру"), оскільки на підставі саме даного рішення позивача було звільнено із займаної посади. Позовні вимоги по поновлення позивача на посаді керівника Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області суд вірно задовольнив.

При вирішенні даної справи суд також враховує, що згідно з його усталеною практикою Європейського суду з прав людини яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Генеральної прокуратури України та прокуратури Запорізької області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 01 жовтня 2019 року.