Справа № 1.380.2019.003481
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8605/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

за участю представника позивача Іванейко Я.Я. ,

за участю третьої особи ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року, прийняте суддею Крутько О.В. о 13 годині 10 хвилині у місті Львові, у справі за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення штрафу,-

встановив :

головне управління ДФС у Львівській області (надалі - позивач) звернулося з адміністративним позовом Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі - відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу від 02.07.2019 ВП №59310954, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк Мар`яною Василівною.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з аналізу відповідей Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 27.11.2017 та ГУ ДФС у Львівській області від 22.12.2017 №760Х-645/10/13-01-10-05-07 встановлено, що позивачем постанова Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі №813/3694/14 виконана не у повному обсязі, на більшість запитань, поставлених стягувачем, відповіді не надано, як не надано копій підтверджуючих документів, які запитувались.

Як зазначив Європейський суд з прав людини, у справі «Шмалько проти України», право на справедливий судовий розгляд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не в повній мірі досліджено обставини справи, адже на виконання судового рішення відповідь надано вичерпну з урахуванням усієї наявної інформації.

З аналізу ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», визначальною умовою для застосування до боржника у виконавчому провадженні відповідальності у вигляді накладення штрафу, є невиконання рішення суду зобов`язального характеру без поважних причин. Отже, в даній ситуації повинен бути умисел і невиконання рішення в повному об`ємі, коли його частково виконано.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

У своєму відзиві, ОСОБА_2 зазначає, що апелянт не вказує, де саме у листах Личаківської ОДПІ ГУДФС у Львівській області від 27.11.2017 №37/Х-27/13-06-08-00-12 та Головного управління ДФС у Львівській області від 22.12.2017 №760Х-645/10/13-01-10-05-07 є повні обґрунтовані відповіді на відповідні пункти запиту.

Звертає увагу суду на те, що листи, наявні у матеріалах справи не дають конкретної відповіді на заяву позивача від 07.11.2016 №01/11, а лише стосуються частини поставлених питань або містять абстрактну та неконкретизовану інформацію, що призвело до порушення її прав, як запитувача інформації.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 у справі №826/4951/17 встановлено факт, що зазначені вище листи не містили обґрунтованих відповідей на виконання судового рішення в адміністративній справі №813/4951/17.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 у справі №813/3694/14 залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ДПІ у Личаківському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.08.2015 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 та ухвалу Львівського окружного апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 скасовано та направлено справу №813/3694/14 на новий розгляд в суд першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі №813/3694/14, залишеною без змін згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо надання ОСОБА_2 повної відповіді на її письмовий запит про надання інформації № 02/03 від 13.03.2014. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області надати ОСОБА_2 відповідь на її письмовий запит про надання інформації № 02/03 від 13.03.2014, з урахуванням висновків суду. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.10.2017 касаційні скарги ОСОБА_2 та Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2016 залишено без змін.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В від 12.06.2019 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі №813/3694/14, якою зобов`язано Головне управління ДФС у Львівській області надати ОСОБА_2 відповідь на її письмовий запит про надання інформації №02/03 від 13.03.2014 з урахуванням висновків суду.

У запиті про надання інформації від 13.03.2014 №02/03 стягувач ( ОСОБА_2 ) просила надати вичерпну письмову відповідь з належним чином оформленими копіями документів, а саме:

чи за період з 06.05.2003 і по сьогоднішній день ДПІ у Личаківському районі м.Львова повідомляла Державного реєстратора Львівської міської ради про те, що ТзОВ УПП «Євроінсталсервіс», ідентифікаційний код - 31730221 знято з обліку платника податків;

якщо ДПІ у Личаківському районі м.Львова з 06.05.2003 і по сьогоднішній день повідомляла Державного реєстратора Львівської міської ради про те, що ТзОВ УПП «Євроінсталсервіс», ідентифікаційний код - 31730221 знято з обліку платника податків, то позивач просить надати належним чином завірену копію/копії/ цих документів;

чи ДПІ у Личаківському районі м.Львова отримувала від Державного реєстратора Львівської міської ради інформацію про те, що ТзОВ УПП «Євроінсталсервіс», ідентифікаційний код - 31730221 з 2002 подає або не подає до Державного реєстратора реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу;

якщо ДПІ у Личаківському районі м.Львова отримувала від Державного реєстратора Львівської міської ради інформацію про те, що ТзОВ УПП «Євроінсталсервіс» ідентифікаційний код - 31730221 з 2002 подає або не подає до Державного реєстратора реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу, то просила надати належним чином завірену копію/копії/ цих документів;

чому ДПІ у Личаківському районі м.Львова попередньо письмово не повідомила позивачку про те, що 24.02.2011 відповідач буде проводити обстеження місцезнаходження СП ТОВ «Польтрансфер» за її адресою (не було попереджено також іншого співвласника нерухомості), до того ж за умови, коли відповідач знав, що немає правових відносин між позивачем і згаданим підприємством;

чому ДПІ у Личаківському районі м.Львова 24.02.2011 здійснила обстеження СП ТОВ «Польтрансфер» за адресою позивача за її відсутності, а також за відсутності іншого співвласника, без відповідного для таких дій рішення суду і повідомлення власників;

якими юридичними документами керувалась ДПІ у Личаківському районі м.Львова 24.02.2011, коли здійснювала обстеження місцезнаходження підприємства за її адресою і складала акт опису майна №147;

яким чином ДПІ у Личаківському районі м.Львова 24.02.2011 проводячи обстеження зайшла на приватну закриту територію і в будинок, який належить позивачу та її чоловіку, за їх відсутності (адже територія садиби є огороджена, а на вхідній брамі вказаний лише номер будинку, там немає жодної інформації щодо власників та зареєстрованих осіб тощо);

на підставі чого працівники податкового органу встановили 24.02.2011 факт наявності/відсутності СП ТОВ «Польтрансфер» та зробили відповідний запис у акт обстеження;

як визначили працівники ДПІ, що в зачиненому приватному будинку наявне/відсутнє майно СП ТОВ «Польтрансфер»;

якщо ДПІ у Личаківському районі м. Львова 24.02.2011 не виявила ні підприємства «Польтрансфер», ні його майна, то позивач просить пояснити якими положеннями закону керувались працівники ДПІ, складаючи акт опису майна підприємства якого не було виявлено;

чому відповідач, не виявивши підприємства «Польтрансфер» і його майна, склав Акт опису його майна, а не склав Акт про відсутність майна, що може бути описане у податкову заставу;

чому ДПІ у Личаківському районі м.Львова письмово не повідомила позивача, що 24.02.2011 здійснено обстеження і складено акт опису майна №147 згаданого підприємства, на підставі якого 25.02.2011 майно підприємства передано в заставу із зазначенням її адреси, як адреси боржника;

на якій правовій підставі ДПІ у Личаківському районі м.Львова здійснила реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна під №30451213 в податкову заставу активи СП ТОВ «Польтрансфер», вказуючи адресу позивача, якщо угода між позивачем і підприємством була розірвана в 2001, і навіть термін її дії за нотаріальним договором закінчився в 2005, а відповідач за його твердженням не виявив 24.02.2011 підприємства за адресою позивача.

27.11.2017 позивач надіслав ОСОБА_2 відповідь №37/Х-27/13-06-08-00-12, в якій зазначив, що до його обов`язків не входить повідомлення державного реєстратора про зняття з обліку платника податків. Крім того, відповідач скерував заяву позивача для надання відповіді до ГУ ДФС у Львівській області.

28.12.2017 року стягувач отримала лист ГУ ДФС у Львівській області від 22.12.2017 №760Х-645/10/13-01-10-05-07 з відповіддю на її інформаційний запит.

Судом також встановлено, що на запитання чи отримувала інспекція інформацію від державного реєстратора про те, що ТзОВ УПП «Євроінсталсервіс» подає або не подає до державного реєстратора реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу не надано відповіді. Також на запитання про те, чи повідомляла інспекція державного реєстратора про зняття з обліку ТОВ УПП «Євроінсталсервіс» відповідь надана не по суті, адже позивач володіє зазначеною інформацією і може надати на неї відповідь «так» або «ні». На запитання, на підставі чого працівники податкового органу встановили 24.02.2011 факт наявності/відсутності СП «Польтрансфер» та зробили відповідний запис в акті обстеження також не надано відповідь. Не надано відповіді також на інші запитання, які стосуються безпосередньо стягувача.

27.06.2019 ГУ ДФС у Львівській області надіслав відповідачу лист про виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі №813/3694/14 (додаток лист від 27.11.2017 №37/Х-27/13-06-08-00-12).

02.07.2019 державним виконавцем примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. винесено постанову про накладення штрафу ВП №59310954 на ГУ ДФС у Львівській області у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 №1404-VIII (надалі - Закону № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту першого частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті зазначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (частина 6 статті 26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно частини 2 статті 63 Закону № 1404-VIII разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, Законом №1404-VІІІ встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Проаналізувавши відповіді Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 27.11.2017 та ГУ ДФС у Львівській області від 22.12.2017 №760Х-645/10/13-01-10-05-07 суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі №813/3694/14 позивачем виконана не у повному обсязі, на більшість запитань, поставлених стягувачем, відповіді не надано, як не надано копій підтверджуючих документів, які запитувались.

Крім того, із матеріалів справи, зокрема, із постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2018 (а.с.70 -72) також вбачається невиконання в повному обсязі постанови Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2015 у справі №813/3694/14.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що державний виконавець на час винесення постанови про накладення штрафу діяв у відповідності з вимогами Закону №1404-VIII та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається, тому й відсутні підстави і для задоволення позовних та апеляційних вимог.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.003481 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 27.09.2019 року