Справа № 1.380.2019.001258
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6757/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.

за участі представника позивача: Штинда О.В.

представника відповідача: Тістечка Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року (рішення ухвалене о 11:37 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Кухар Н.А., повний текст рішення складено 24.05.2019 року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДІА-ГРУП ПЛЮС" до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними і скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/200221/2 від 18.02.2019 року, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/200243/2 від 20.02.2019 року, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/200252/2 від 21.02.2019 року, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/200233/2 від 19.02.2019 року, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/200259/2 від 23.02.2019 року.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що на виконання вимог Митного кодексу України з метою митного оформлення придбаних партій товарів за контрактом позивач подав до Львівської митниці ДФС митні декларації з документами на підтвердження митної вартості товарів. Проте відповідачем скеровано вимоги про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Позивачем надано такі додаткові документи відповідачу, однак Львівською митницею ДФС прийнято оскаржувані рішення, відповідно до яких, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у п. 2-3 статті 53 Митного кодексу України та застосовано резервний метод визначення митної вартості товару. Позивач не погоджується з такими рішеннями відповідача, вважає безпідставно скоригованою митну вартість товарів, оскільки наданих відповідачу документів було достатньо для підтвердження достовірності заявленої митної вартості товарів за основним методом. При цьому відповідачем не вказано, яких саме документів не надано та не зазначено яким чином це впливає на правильність визначення митної вартості. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/200221/2 від 18.02.2019 року, UA209000/2019/200243/2 від 20.02.2019 року, UA209000/2019/200252/2 від 21.02.2019 року, UA209000/2019/200233/2 від 19.02.2019 року, UA209000/2019/200259/2 від 23.02.2019 року.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Львівської митниці ДФС. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «ДІА-ГРУП ПЛЮС» та PROFIT TRADE GROUP s.r.o. (Словацька республіка) укладено контракт № 01/08-2018 від 01.08.2018 року, відповідно до якого позивач придбав товар у продавця - PROFITTRADEGROUPs.r.o. (Словацька республіка).

Так, митному органу позивачем подано митні декларації UA209140/2019/113639 від 18.02.2019 року, UA209140/2019/114691 від 20.02.2019 року, UA209140/2019/115210 від 21.02.2019року, UA209140/2019/114116 від 19.02.2019 року, UA209140/2019/115851 від 23.02.2019 року з метою митного оформлення придбаного товару за контрактом № 01/08-2018 від 01.08.2018 року.

Митну вартість товарів визначено за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів ТОВ «Діа-груп плюс» було подано зовнішньо - економічний договір (контракт) та додатки до нього, рахунки-фактури (інвойси), автотранспортні накладні, копії митних декларацій країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями документи згідно вимог ст. 53 МКУ як такі, що підтверджують заявлену митну вартість.

Разом з тим, Львівська митниця ДФС скерувала декларанту вимоги: UA209140/2019/113291 від 18.02.2019 року, UA209140/2019/114553 від 20.02.2019 року, UA209140/2019/115039 від 21.02.2019 року, UA209140/2019/113870 від 19.02.2019 року, UA209140/2019/115808 від 23.02.2019 про те, що відповідно до ч. З ст. 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI про необхідне подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Також, ТОВ «ДІА-ГРУП ПЛЮС» додатково надало відповідачу документи на підтвердження заявленої митної вартості відповідно до вимог ст. 53 МК України, проте, відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів:/2019/200221/2 від 18.02.2019 року, UA209000/2019/200243/2 від 20.02.2019 року, UA209000/2019/200252/2 від 21.02.2019 року, UA209000/2019/200233/2 від 19.02.2019 року, UA209000/2019/200259/2 від 23.02.2019 року.

Частиною 1 ст. 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1ст. 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 1ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно ч.ч. 4-5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно ч. 1, 2, 4 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/200221/2 від 18.02.2019 року щодо митної декларації UA209140/2019/113639 від 18.02.2019 року та рішення UA209000/2019/200233/2 від 19.02.2019 року щодо митної декларації UA209140/2019/114116 від 19.02.2019 року, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у п.2-3 статті 53 МК України.

Відповідно до п. 4.1 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено, що в фактурі відсутні відомості, щодо оплати відповідно до п.5.2 контракту (можлива передоплата).

Як вбачається з висновку експерта, основна увага приділена китайським джерелам, хоча товар європейського походження. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактором обмеження достовірності висновку щодо даного майна.

Згідно ч. 2-4 ст. 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи).Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/200243/2 від 20.02.2019 року щодо митної декларації UA209140/2019/114691 від 20.02.2019 року, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у п. 2-3 статті 53 МК України.

Згідно п. 4.1 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено, що в фактурі відсутні відомості, щодо оплати відповідно до п.5.2 контраку (можлива передоплата). Проаналізувавши висновок експерта встановлено, що основна увага приділена китайським джерелам, хоча товар європейського походження. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактором обмеження достовірності висновку щодо даного майна.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи). Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2019/200243/2 від 20.02.2019 року щодо митної декларації UA209140/2019/114691 від 20.02.2019 року, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у п. 2-3 статті 53 МК України.

Згідно п. 4.1 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено, що в фактурі відсутні відомості, щодо оплати відповідно до п.5.2 контракту (можлива передоплата). Проаналізувавши висновок експерта встановлено, що основна увага приділена китайським джерелам, хоча товар європейського походження. Також експерт здійснював дослідження без огляду майна і наголосив, що ця обставина є фактором обмеження достовірності висновку щодо даного майна.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи). Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем Львівській митниці ДФС для підтвердження митної вартості товару подано зовнішньо - економічний договір (контракт) та додатки до нього, рахунки-фактури (інвойси), автотранспортні накладні, копії митних декларацій країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Проте, відповідачем при прийнятті рішення про коригування митної вартості товару не взято до уваги подані позивачем документи, що належним чином підтверджують митну вартість товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Разом з тим, Львівською митницею ДФС 29.07.2019р. за Вх.№К-14801/19 заявлено клопотання про повернення зайво сплаченого судового збору, а тому судова колегія апеляційного суду вважає дане клопотання аргументованим та таким яке підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для:

-нарахування митних платежів;

-застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України;

-ведення митної статистики;

-розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Таким чином, у разі прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості та збільшення розміру митної вартості товарів, у позивача виникає зобов`язання сплати митних платежів із суми збільшеної за і результатами такого коригування. Простими словами, позивачем додатково сплачуються податки (платежі) від збільшеної митним органом митної вартості товарів. При цьому у випадку скасування судом рішення про коригування митної вартості, наслідком є повернення особі надмірно сплачених митних платежів, а не вартості товару.

В ухвалі Верховного Суду від 07.09.2018 року № 815/5780/17 зазначено, що вимога про скасування рішення про коригування митної вартості відносяться до вимог майнового характеру, при цьому ціна позову визначається із суми митних платежів доплачених декларантом за наслідками коригування митної вартості товарів.

Ціна позову становить 114 322 грн. 10 коп., тобто сплачена додаткова сума митних платежів доплачених декларантом за наслідками коригування митної вартості товарів.

Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 1921 грн 00 коп. (114322,10*1,5/100 = 1714,83, але не менше 1921). В рішенні суду першої інстанції зазначено, що розмір судового збору за подання позовної заяви складає 1921,00 грн.

Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме 2881 грн. 50 коп. (1921,00*150/100=2881,50).

Таким чином, Львівська митниця ДФС переплатила судовий збір на суму 11526,00 грн. (14407,50-2881,50=11526,00).

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року у справі №1.380.2019.001258 без змін.

Повернути Львівській митниці ДФС (79000, м.Львів, вул.Костюшка,1 ) зайво сплачений судовий збір в сумі 11526,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 02.10.2019р.