Справа № 810/3401/17
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3401/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Білоцерківської міської ради до Білоцерківської районної ради, Головного управління Держгеокадастру у Київської області третя особа: Фурсівська сільська рада про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Білоцерківська міська рада звернулась до суду з позовом до Білоцерківської районної ради Київської області та Головного управління Держгеокадастру у Київській області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Білоцерківської районної ради Київської області від 12.03.2015 №40-427 "Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл Фурси та Чмирівка Білоцерківського району" (далі - Рішення №40-427);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру щодо меж адміністративно-територіальних одиниць м.Біла Церква та с.Фурси відповідно до меж, встановлених "Технічним звітом по відновленню та встановленню меж земель м.Біла Церква Київської області" від 22.03.1991 (площа м.Біла Церква за яким становить 5591 га).

Крім цього позивач просив визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити строк на звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.01.2018 залучено у якості третьої особи по справі на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Фурсівську сільську раду Білоцерківського району Київської області.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Білоцерківська міська рада Київської області та ОСОБА_1 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді спору та ухваленні судового рішення, виражають прохання судове рішення скасувати, прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

На переконання першого апелянта, суд не надав належну оцінку тому, що міська межа встановлена на підставі генеральних планів, планів забудови територій, а Технічний звіт по відновленню та встановленню меж земель м. Біла Церква Київської області від 22.03.1991 являє собою вид землевпорядної документації, яким відновлені межі міста Біла Церква, які попередньо були встановлені згідно Генерального плану міста, який, в свою чергу, був розроблений, погоджений та затверджений повноважними органами державної влади на підставі діючого на той час законодавства. Саме на підставі Технічного звіту органи Держгеокодастру зобов`язані внести зміни до Державного земельного кадастру.

Окрім того, як вказує апелянт, Генеральний план населених пунктів Фурси та Чмирівка від 04.03.2014 фактично розроблений для розширення меж цих сіл на територію селекційно - дослідницької станції «Олександрія», яка територіально включена до меж міста Біла Церква; цей документ складений без урахування позиції Білоцерківської міської ради, не отримав належного узгодження з суміжними землекористувачами. Підставою для формування Генерального плану та проекту землеустрою було зазначено рішення Білоцерківської районної ради народних депутатів від 05.09.1995 за № 5-50, який меж не визначав.

Судом проігноровано, що СДС «Олександрія» являла собою державну установу при НАН України та розміщена на державних землях сільськогосподарського призначення, розпорядником яких є Кабінет міністрів України. Відповідно ж до ст. 149 ЗК України вилучення таких земельних ділянок відноситься до компетенції обласних державних адміністрацій а не до районної ради, яка, перевищивши свої повноваження, розпорядилася земельною ділянкою закріпленою за позивачем.

Висновок суду, що акт опису адміністративних меж Білоцерківської міської ради депутатів трудящих від 25.06.1968 не змінив адміністративних меж м. Біла Церква суперечить змісту самого акта, відповідно до якого в адміністративну межу міста входять земельні ділянки землекористувачів.

Суд не надав оцінку тому, що Головним управлінням Держгеокодастру в Київській області безпідставно не відображалися жодні відомості щодо зміни меж міста Біла Церква з 18.9.1958 року.

Інший апелянт вказав на те, що він являється співвласником житлового будинку, який розташований на території СДС «Олександрія» та за ним зареєстровано право власності на земельну ділянку, а адреса його проживання зареєстрована в м. Біла Церква . Віднесення його земельної ділянки до іншого населеного пункту порушує його право на свободу пересування, на належність до певної територіальної громади та мирне володіння майном, що судом першої інстанції проігноровано.

Білоцерківська районна рада Київської області вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права.

На переконання цього відповідача, суд вірно встановив, що Генеральний план міста від 19 лютого 1966 року, на підставі якого в 1991 році відбулося відновлення меж міста, затверджений неналежним органом в порушення існуючого порядку. Відповідно, вважати цей документ таким, що встановлював межі міста немає підстав, відповідно, безпідставно вважати, що Технічним звітом в 1991 році були відновлені встановлені в 1966 році межі міста з включенням території селекційної станції

Окрім того, як вважає даний відповідач: позивачу було відомо щодо виготовлення Генерального плану сіл Фурси та Чмирівка 04.03.2014, цей план був погоджений з міським головою; проекти ж приміської зони м. Біла Церква від 1965 року та 1980 року не доводять тверджень позивача щодо входження території селекційної станції в приміську зону; включена в межі села Фурси територія селекційної станції вилученню не підлягала, оскільки не знаходилася в постійному користуванні та до повноважень районної ради народних депутатів віднесено розгляд і затвердження проектів землеустрою; відносно акту опису адміністративних меж Білоцерківської міської ради депутатів трудящих від 25 червня 1968 року, то цей акт складався не в контексті землевпорядної документації та картографічних матеріалів, а сам статус селекційної станції, яка включена в адміністративні межі міста, - не визначений.

Третя особа - Фурсівська сільська рада також вважає рішення окружного суду правомірним, обґрунтованих, прийнятим з дотриманням норм процесуального права та не погоджується з апеляційними скаргами з аналогічних по змісту підстав.

В ході судового засідання представники Білоцерківської районної ради Київської області та Фурсівська сільської ради заявили про необхідність залишення позову без розгляду та закриття справи, оскільки на їхнє переконання спір під час апеляційного розгляду перестав являтися публічним, а перейшов в площину цивільно-правову та справа стала не підсудна адміністративному суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, після затвердження Генерального плану сіл Фурси та Чмирівка рішенням Фурсівської сільської ради від 04.03.2014 за № 35-741 останній орган місцевого самоврядування в той же день прийняв рішення за № 35-756 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни населених пунктів сіл Фурси та Чмирівка Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області», на підставі якого був виготовлений ДП «Київський науково - дослідний та проектний інститут землеустрою» проект землеустрою.

24.02.2015 Фурсівська сільська рада звернулася до Білоцерківської районної ради Київської області з поданням за № 72/02-14 про затвердження Проекту землеустрою щодо встановлення меж сіл Фурси та Чмирівка Білоцерківського району Київської області, а останній суб`єкт владних повноважень 12.03.2015 прийняв спірне рішення за № 40-427 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл Фурси та Чмирівка Білоцерківського району».

На переконання окружного суду, дане рішення районною радою прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством, оскільки повноваження сільських рад приймати рішення щодо розробки проекту землеустрою, а районних рад - приймати рішення про зміну та встановлення меж сіл, які входять до складу відповідного району, в повній мірі узгоджуються зі змістом ч.2 та ч. 6 ст. 46 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV та ст. 174 ч. 4 ЗК України.

В аргументування своєї позиції суд зазначив, що Проект землеустрою містив позитивний Висновок державної експертизи землевпорядної організації від 22.12.2014 року з певними зауваженнями, які були усунуті 12.02.2015 року, що, відповідно до ч.4 ст. 35 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації», послугувало підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування та вжиття певних заходів.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, доводи апелянта (БМР) в частині відсутності в першого відповідача (БРР) безспірних повноважень розпорядника щодо території колишньої СДС «Олександрія» аргументовані.

Заявлена цим відповідачем позиція щодо наявності у нього повноважень розпорядника території колишнього СДС не підтверджена належними правовстановлюючими документами, ґрунтується в основному на прийнятих ним же рішеннях; першим же позивачем надані документи, які підтверджують фактичне здійснення ним функції розпорядника території СДС. До наданих позивачем документів окружний суд поставився невмотивовано критично, однак не врахував, що вони оскарженню не підлягали, не скасовані та діють.

Не може лишитися поза увагою суду, що СДС «Олександрія» являла собою державну установу при НАН України та розміщена на державних землях сільськогосподарського призначення, розпорядником яких є Кабінет міністрів України. Відповідно ж до ст. 149 ЗК України вилучення таких земельних ділянок відноситься до компетенції обласних державних адміністрацій.

Окрім того, право ж постійного користування земельною ділянкою зберігається за землекористувачем до його належного переоформлення, якщо це право набуте відповідно до чинного на час відведення земельної ділянки законодавства, що не містило вимог щодо виготовлення та отримання державного акта на землю, а нормативні акти, що набрали законної сили пізніше, не передбачали серед підстав припинення прав користування земельними ділянками не оформлення або не переоформлення раніше наданих прав (Постанова ВП ВС від 12.12.2018 року у справі № 372/5635/13 ц).

Інша правова позиція ВПВС по земельним спорам за 2019 рік вказує на те, що право постійного користування землями державної власності, що належать науково - дослідницькій установі, зберігаються в процесі реорганізації установи шляхом правонаступництва, якщо судами не встановлено обставин вилучення земельної ділянки або припинення права постійного користування нею, здійсненого відповідно до вимог законодавства.

Викладене вище свідчить про відсутність в першого відповідача закріплених повноважень здійснювати функції розпорядника території СДС. Позивач та тертя особа по справі (Фурсівська с/р) фактично визнали в апеляційному суді спірність повноважень БРР щодо розпорядження територією СДС «Олександрія» та виразили прохання закрити справу.

Нарівні з викладеним вище, колегія суддів звернула увагу, що Проект не містить жодного належного погоджувального документа з позивачем щодо узгодження меж, що, нарівні з іншим, призвело до зазначення в п.11 Висновку державної експертизи того, що поданий Проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл Фурси та Чмирівка Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Зауваження до проекту землеустрою щодо встановлення меж адміністративно - територіальної одиниці с. Фурси та Чмирівка мали б бути усунуті шляхом отримання обґрунтованого висновку експерта.

Окружний суд прийшов до однозначного висновку, що розширення меж сіл Фурси та Чмирівка було здійснено не за рахунок території міста Біла Церква, а за рахунок Білоцерківської РДА, що не зобов`язувало відповідача вчиняти погоджувальних дії з позивачем. Цей висновок ґрунтується на погоджувальних документах Білоцерківської РДА від 21.11.2014, розпорядженні Білоцерківської РДА № 1 від 05.06.1997, рішенні Фурсівської сільської ради народних депутатів від 24.12.1996 та 28.03.1996, 21.05.1999, розпорядженнях Білоцерківської РДА від 07.07.2006, 14.12.2010, 03.02.2012, прийняття яких обумовлено позицією, що територія не відносить до міста Біла Церква.

Разом з тим, дані Генерального плану м. Біла Церква 1966 року, Генерального плану 1985 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів 15.07.1985 за № 243, Проекту зеленої зони м. Біла Церква 1961 року, техніко -економічних основ розвитку м. Біла Церква 1963 року, проекту планування та забудови м. Біла Церква 1955 року, проекту планування м. Біла Церква 1964 року, будівельного паспорту 1966 року, виписки рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради депутатів трудящих ся від 24.03.1966 року, рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради депутатів трудящих ся від 22.10.1958 за № 658, рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради депутатів трудящих від 30.07.1955 № 358, рішення виконавчого комітету Київської обласної ради депутатів трудящих від 19.02.1966 року № 97 оцінці судом не піддалися, хоча ці дані свідчать про відношення території до міста Біла Церква.

Колегія суддів не може ігнорувати і чинний акт опису адміністративних меж Білоцерківської міської ради депутатів трудящих ся від 25.06.1968 року, затверджений рішенням виконкому Київської обласної Ради депутатів трудящих від 28.10.1968 року за № 791, який закріплює в адміністративних межах міста спірну територію.

Аналіз цих документів дозволяє прийти до висновку щодо Білоцерківська Рада народних депутатів здійснювала повноваження щодо спірної території, здійснювала функції розпорядника.

Відповідно ж до вимог ч. 2 ст. 173 ЗК України, у разі розширення меж адміністративно - територіальної одиниці за рахунок території, що не входить до складу відповідного району, проект землеустрою погоджується обласною державною адміністрацією.

Таким чином, перший відповідач не надав суду належних достатніх правовстановлюючих документів на спірну територію, не навів переконливих доказів, які б підтверджували його право розширювати адміністративні межі населених пунктів району за рахунок спірної території. Надані ж позивачем документи свідчать, що той тривалий час вчинював розпорядчі дії щодо спірної території, що ніким не заперечувалося.

Тобто, в умовах відсутності переконливого підтвердження свого статусу належного розпорядника спірної території перший відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та прийнявши рішення 12.03.2015 за № 40-427 «Про затверджені проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл Фурси та Чмирівка Білоцерківського району», вчинив дії не на підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, що визначений законами України, необґрунтовано, нерозсудливо, недобросовісно, та непропорційно.

Стосовно клопотання відповідача та третьої особи (Фурсівської с/р) щодо закриття справи внаслідок непідсудності даного спору адміністративному суду, то воно задоволенню не підлягає внаслідок відсутності спору про право, який би розглядався в тому числі в судовому порядку. В межах розгляду даного спору дослідженню підлягає виключно обґрунтованість та законність дій суб`єкта владних повноважень при прийнятті рішення, ці дії органу місцевого самоврядування не залежать від наслідків вирішення майнового спору.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року (справа 127/16433/17) (провадження № 11-461апп18) спір про оскарження рішень органів місцевого самоврядування, як локальних актів нормативного характеру щодо відведення земельної ділянки для потреб територіальної громади, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Що стосується позовної вимоги зобов`язати другого відповідача внести зміни до відомостей державного земельного кадастру щодо меж адміністративно-територіальних одиниць м. Біла Церква відповідно до меж встановлених Технічним звітом по відновленню та встановленню меж земель м. Біла Церква Київської області від 1991 року, то вона задоволенню не підлягає, оскільки внесення змін до земельного кадастру належить до дискреційних повноважень другого відповідача, пов`язані із задоволеною першою вимогою позивача і мають бути вчинені в майбутньому.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2019 року - скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білоцерківської районної ради Київської області від 12.03.2015 №40-427 "Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл Фурси та Чмирівка Білоцерківського району".

В частині позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Київській області внести зміни до відомостей Державного земельного кадастру щодо меж адміністративно-територіальних одиниць м. Біла Церква та с. Фурси відповідно до меж, встановлених "Технічним звітом по відновленню та встановленню меж земель м. Біла Церква Київської області" від 22.03.1991 (площа м. Біла Церква за яким становить 5591 га) - відмовити.

В задоволенні клопотань про закриття провадження у справі Білоцерківської районної ради та Фурсівська сільська рада - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Ганечко О.М.