Справа № 814/777/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2019 року

Київ

справа №814/777/16

касаційне провадження №К/9901/26983/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 (суддя Гордієнко Т.О.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 (головуючий суддя - Семенюк Г.В., судді: Потапчук В.О., Жук С.І.) у справі №814/777/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський коньячний завод» до Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський коньячний завод» звернулося до адміністративного суду з позовом до Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2015 № та № .

Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 22.06.2016 позовні вимоги задовольнив.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27.09.2016 постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 залишив без змін.

Очаківська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Миколаївській області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог податковий орган посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 138.1 статті 138, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статтей 3, 11 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи в судах попередніх інстанцій).

Зокрема, наголошує на безтоварності господарських операцій з придбання позивачем активів у Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Тех Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Сервіс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик».

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Очаківською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський коньячний завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 09.10.2012 по 31.12.2014 та іншого законодавства за період з 09.10.2012 по 31.12.2014, результати якої оформлено актом від 13.11.2015 № 29/22-37969530.

На підставі висновків податкового органу про вчинення позивачем порушень Очаківською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Миколаївській області 30.11.2015 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ за порушення пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.4, підпункту 138.8.1 пункту 138.8, підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового Кодексу України, яким позивачу збільшено грошові зобов`язання з податку на прибуток у загальній сумі 268536,25 грн., в тому числі: в сумі 214829 грн. за основним платежем та в сумі 53707,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ за порушення пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, яким позивачу зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість за грудень 2014 року в сумі 421746 грн.

Вчинення позивачем вищезазначених порушень податковий орган пов`язує з неправомірним формуванням показників податкового обліку за нереальними операціями з придбання:

на підставі договору від 06.08.2014 №06/08/14 у Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Тех Сервіс» робіт з обв`язки трубопроводами шести емальованих ємностей, включаючи тестування мережі трубопроводу та результатів робіт, а також послуг з поставки обладнання, пов`язаного з такими роботами;

на підставі договору від 26.09.2014 №26/09/14 у Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Тех Сервіс» робіт з монтажу системи опалення на орендованому об`єкті - цех водопідготовки;

на підставі договору від 03.10.2014 №03/10-14 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Сервіс» розвантажувального обладнання та послуг з його монтажу та пусконалагоджування;

на підставі договору від 12.11.2014 №12/11/14 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» послуг зі стимулювання збуту товарів, інформаційних та маркетингових послуг на території Вінницької, Дніпропетровської (окремо на території м. Кривий Ріг), Житомирської, Запорізької, Івано-Франківської областей, Волинської, Миколаївської, Львівської, Одеської, Полтавської (окремо на території м. Кременчук), Рівненської, Сумської, Тернопільської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької та Чернігівської областей, м. Київ та Київської області, а саме: моніторинг споживчого попиту на товари Замовника, рекомендації щодо поліпшення асортименту та пакування товарів, послуги з надання рекомендацій щодо формування асортиментного переліку товарів, що постачаються, надання планів продажу товарів, моніторинг та аналіз товарообігу Замовника, щотижневе надання рекомендацій щодо його зростання, визначення обсягів продажу продукції, визначення залишків продукції на складах виконавця, визначення відносної динаміки продажів продукції у областях, послуги трейд-маркетингу, послуги мерчандайзингу щодо товарів, що постачаються і реалізовуються через торгівельну мережу відповідних областей, послуги з проведення рекламних акцій, тренінгів з персоналом Виконавця, які направленні на просування товарів Замовника, поширення інформації про їх особливості.

У підтвердження своїх висновків про безтоварний характер господарських операцій позивача з вказаними контрагентами відповідач посилається на певні дефекти у первинних документах, складених за результатами таких операцій. Крім того, наголошує на відсутності у задекларованих постачальників Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський коньячний завод» необхідних умов та ресурсів для фактичного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податку.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський коньячний завод» до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: видаткових накладних; актів здачі-приймання робіт (надання послуг); довідок про вартість виконаних будівельних робіт, податкових накладних; товарно-транспортних накладних; відомостей ресурсів до локального кошторису, рахунків-фактури, виписок по рахунках, тощо.

Разом з тим, судами встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» залучало до виконання своїх договірних зобов`язань з позивачем третіх осіб, що відповідає дотриманню умов договору від 12.11.2014, пунктом 1.8 якого передбачено таке право. Так, для надання послуг трейд-маркетингу, послуг з проведення акційних заходів, мерчандайзингу та передпродажної підготовки відносно продукції - коньяки «Коблево» в асортименті Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» залучало суб`єктів господарювання, які здійснювали продаж такого товару, а саме: Товариство з обмеженою відповідальністю «АШАН», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудмережа», Товариство з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу Україна», Приватне підприємство «Універсам-Полтава», Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Рітейл», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО», Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТЕРС ГРУП», Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Маркет», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фреймм», Товариство з обмеженою відповідальністю «РИТЕЙЛ-К», Товариство з обмеженою відповідальністю «Континіум-Трейд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Клен», Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Рітейл», Товариство з обмеженою відповідальністю «Скорпіо», тощо). Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» замовляло в суб`єктів господарювання, які займаються наданням послуг громадського харчування, маркетингові послуги з розміщення продукції позивача у закладах громадського харчування з проведенням цінових акцій та програм лояльності.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський коньячний завод» як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, як-от: пояснень посадової особи щодо її непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваного суб`єкта господарювання, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких об`єктивних доводів щодо здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Миколаївський коньячний завод» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект.

За таких обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність твердження контролюючого органу про неправомірність формування позивачем витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість за здійсненими з Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Тех Сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Стиль Сервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Вимоги касаційної скарги податкового органу фактично зводяться до необхідності здійснити переоцінку встановлених судами обставин справи, а також надати переваги одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи в суді касаційної інстанції).

Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 у справі №814/777/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М. Шипуліна Л.І. Бившева В.В. Хохуляк