Справа № 640/10528/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 вересня 2019 року 09:35 № 640/10528/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., за участю секретаря судових засідань Семеняки А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м.Київ,

вулиця Єжи Гедройця, 5)

до Міністерства юстиції України Печерського районного відділу ДВС

ГТУЮ у м.Києві (01011, м.Київ, вулиця Різницька, 11-Б)

третя особа Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення

залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" (03049,

м.Київ, проспект Повітрофлотський, 11/15)

Публічне акціонерне товариство " Укргазбанк" (01601, м.Київ,

вулиця Б.Хмельницького, 16-22)

За участю представників сторін:

представник позивача: Корсун Ю.Ю

представник відповідача: не прибув

представник третьої особи 1: Ковтонюк Ю.А.

представник третьої особи 2: Яців О.Р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України Печерського районного відділу ДВС ГТУЮ у м.Києві, третя особа Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", Публічне акціонерне товариство " Укргазбанк" про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/10528/19 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляд по суті на 08 липня 2019 року.

В судовому засіданні від 08 липня 2019 року суд ухвалив витребувати належним чином засвідченої копії виконавчого провадження №58397836 та розгляд справи було відкладено на 29 липня 2019 року.

В судовому засіданні від 08 липня 2019 року розгляд справи було відкладено на 09 вересня 2019 року.

В судовому засіданні від 09 вересня 2019 року представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги обгрунтовані ти що, позивач вважає постанову про накладення штрафу незаконною, передчасною та винесеною з порушенням норм чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засіданні від 09 вересня 2019 року не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату і час судового засідання.

На адресу суду від відповідача надійшли належним чином засвідчена копія виконавчого провадження, та заява, в якій останній проти позову заперечив, у зв`язку з тим, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня будь-яка інформація щодо виконання виконавчого документа, а тому виконавець мав підстави, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», вчиняти дії з примусового виконання рішення, в тому числі і приймати постанову про накладення штрафу.

Представник Публічного акціонерного товариства " Укргазбанк" надав письмові пояснення в яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав того, що рішення боржником невиконане, а його бездіяльність призводить до затягування виконання рішення, а тому у державного виконавця існували всі законні підстави для прийняття постанови про накладення штрафу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2019 року державним виконавцем Печерського районного відділу виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Л.І. прийнято постанову ВП58397836 про накладення на Акціонерне товариство «Українська залізниця» штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (5 100 грн.) за невиконання станом на 20.05.2019р. рішення суду у справі № 910/11058/17.

Позивач вважає, що спірна постанова прийнята Відповідачем з порушенням вимог законодавства, а тому звернувся з позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Преамбулою Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин останнім рішення суду.

Судом з наданих матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем Печерського районного відділу виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коваль Л.І. за результатами розгляду заяви стягувача (Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк) про примусове виконання рішення Господарського суду м.Києва, 18.02.2019 року відкрито виконавче провадження №58397836 та встановлено строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Станом на дату винесення оскаржуваної постанови, рішення суду не виконано.

Як вбачається з даних рішень судів, підставами для подачі скарги на дії державного виконавця, щодо відкриття виконавчого провадження, є те, що наказ не відповідає ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема тим, що відсутня чітка дата закінчення строку пред`явлення наказу до виконання, а також, на думку позивача накази видано на підставі рішення, яке не набрало законної сили.

Аналізуючи обставини, що слугували для звернення з даним позовом, суд вбачає, що вони є аналогічними з обставинами, що досліджувалися Господарським судом міста Києва, який встановив, що дії державного виконавця при відкритті виконавчого провадження не порушують приписів Закону України «Про виконавче провадження», а накази господарського суду не є такими, що видані помилково й не підлягають виконанню.

Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, суд погоджується з поясненням третьої особи, та не бере до уваги наявну в матеріалах справи заяву АТ «Українська залізниця» про неможливість виконання рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/11058/17, оскільки пояснення в даній заяві стосуються фактичних обставин справи, що вже були дослідженні господарськими судами під час розгляду справи. А тому суд не може брати до уваги дану заяву, як підставу для скасування оскаржуваного рішення, що прийнято у зв`язку з невиконанням рішення суду.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця, про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн. від 20.05.2019 року у виконавчому провадженні ВП №58397836, є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про відмову в задоволенні позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, вул. Єжи Гедройця 5, місто Київ, ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочи нства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя А.Б. Федорчук