Справа № 1.380.2019.000836
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8145/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Добровольська О.О.

представника позивача Горонний О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року (ухвалене головуючим - суддею Сподарик Н.І. о 10 год. 47 хв. у м. Львові, повний текст судового рішення складено 03 липня 2019 року) у справі № 1.380.2019.000836 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Вілла Марія» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.11.2018 № ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Львівській області форми «Ш» № від 20.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що податковий орган безпідставно нарахував штрафні санкції в розмірі 20 % у сумі 9436, 48 грн та виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі неузгодженого грошового зобов`язання визначеного у податковому повідомленні - рішенні № від 01.06.2016 в сумі 47183, 00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 20.11.2018 № .

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що нарахована сума грошового зобов`язання, визначена податковим повідомленням - рішенням № від 01.06.2016, була неузгоджена в силу його адміністративного та судового оскарження, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій оспорюваним податковим повідомленням-рішенням.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що позивач не сплатив податкові зобов`язання, самостійно визначені ним у податкових деклараціях з податку на додану вартість, протягом визначених п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України (далі - ПК України) 10-ти днів. Відповідно прострочення становило 56 календарних днів. У зв`язку з чим, штрафні санкції у розмірі 20 % від погашеної суми податкового боргу, передбачені п. 126.1. ст. 126 ПК України, застосовано правомірно на підставі спірного податкового повідомлення - рішення.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача, заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 17.08.2018 старшим державним ревізором - інспектором відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням податку на додану вартість і камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ платників території обслуговування Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Львівській області проведено камеральну перевірку ПП «Вілла - Марія» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з 01.06.2018 по 20.08.2018.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 2879/13-01-12-21/31300100.

Актом перевірки встановлено порушення вимог п. 57.1 ст. 57 (п. 57.3. ст. 57) глави 2 розділу ІІ ПК України в частині несплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ, а саме: сума 47183 грн. (нарахована на підставі податкового повідомлення - рішення форми «В1» № від 01.06.2016 року) із граничним терміном сплати - 24.06.2018, сплачена 20.08.2018 року, тобто з протермінуванням 57 днів.

За результатами проведеної камеральної перевірки, ГУ ДФС у Львівській області 20.11.2018 винесено податкове повідомлення - рішення форми «Ш» № , згідно якого, на підставі акта перевірки № 2879/13-01-12-21/31300100 від 17.08.2018 встановлено порушення п. 57.1. ст. 57 ПК України та згідно вимог ст. 126 ПК України за затримку 56 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 47182, 00 грн., застосовано штраф у розмірі 20 % у сумі 9436, 48 грн, за платежем - податок на додану вартість.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки податкового органу, що у встановлені Податковим кодексом України строки позивачем не сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, в розмірі 47183, 00 грн, нарахована на підставі податкового повідомлення - рішення форми «В1» № від 01.06.2016.

Позивач, вважаючи прийняте податкове повідомлення - рішення форми «Ш» № протиправним, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 14.1.39 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень контролюючих органів врегульований статтею 56 ПК України.

Згідно п. 56.1. ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.2. ст. 56 ПК України передбачено, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до приписів п. 57.3 ст. 57 ПК України , у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1., 54.3.2., 54.3.4. - 54.3.6. п. 54.3. ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення - рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно п. 56.15 ст.56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Отже оскарження рішення податкового органу в адміністративному порядку включає в себе зупинення виконання платником податків грошових зобов`язань визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні) до дня закінчення процедури адміністративного оскарження

Крім цього відповідно до п. 56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відтак подання платником податків позову до суду, предметом оскарження якого є податкове повідомлення-рішення контролюючого органу, означає, що з моменту відкриття провадження у справі й до набрання судовим рішенням законної сили визначені ним грошові зобов`язання не вважаються узгодженими, а податкове повідомлення-рішення, відповідно, не вважається таким, що створює для платника податків юридичний обов`язок.

Як зазначив суд першої інстанції та згадувалось вище, що підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення стали висновки податкового органу, що у встановлені Податковим кодексом України строки позивачем не сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, в розмірі 47183, 00 грн, нарахована на підставі податкового повідомлення - рішення форми «В1» № від 01.06.2016.

Як слідує з матеріалів справи що 01.06.2018 за наслідками перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення - рішення форми «В1» № згідно якого, на підставі акта перевірки № 65/13-01-12-21/31300100 від 16.05.2018, встановлено порушення глави 5, п. 200.1., п. 200.4. ст. 200, п. 201.12. ст. 201, п. 198.2. ст. 198 ПК України та застосовано штрафних (фінансових) санкцій п. 123.1. ст. 123 розділ 2 ПК України, яким приватним підприємством «Вілла-Марія» зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі, в розрахунок податкових зобов`язань наступних періодів) з ПДВ в розмірі 188733, 00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 47183,00 грн.

22.05.2018 року приватним підприємством «Вілла-Марія» подано начальнику Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області заперечення на акт перевірки № 65/13-01-12-21/31300100 від 16.05.2018.

Листом ГУ ДФС у Львівській області № 19132/10/13-01-12-21 від 29.05.2018 року «Про надання відповіді» акт перевірки залишено без задоволення, висновки акту - залишено без змін.

15.06.2018 позивач в адміністративному порядку оскаржив податкове повідомлення - рішення № від 01.06.2016.

У відповіді ДФС України № 23050/6/99-99.11-01.02-25 від 10.07.2018 «Про розгляд скарги», скаргу приватного підприємства «Вілла - Марія» залишено без розгляду та повернуто її скаржнику.

У зв`язку з чим, позивач оскаржив податкове повідомлення - рішення № від 01.06.2016 року в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 у справі № 1340/4171/18 адміністративний позов приватного підприємства «Вілла - Марія» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, зобов`язання до вчинення дій, задоволено частково; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 01.06.2016.

Крім цього до матеріалів справи, в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції, представником позивача долучено копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 року у справі № 1340/4171/18 з відміткою про набрання таким законної сили.

Отже вказане податкове повідомлення-рішення визнано судом протиправним та скасовано, постанова суду набрала законної сили, що, як наслідок, свідчить про відсутність у позивача юридичного обов`язку сплати визначених ними зобов`язань.

Відтак у зв`язку з оскарженням позивачем податкового повідомлення - рішення форми «В1» № в адміністративному та у судовому порядку, правильним є висновок суду першої інстанцій про те, що в силу вимог п.56.15, 56.18 ст. 56 ПК України визначена ним сума грошових зобов`язань не є узгодженою та статусу грошового зобов`язання не набула, що виключає законодавчі підстави для застосування штрафних санкцій оспорюваним податковим повідомленням - рішенням.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.000836 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 01 жовтня 2019 року