Справа № 160/9494/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
02 жовтня 2019 р.Справа №160/9494/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в м.Дніпрі в порядку письмового провадження заяву Державного підприємства "Дослідне господарство "РУНО" Національної академії аграрних наук України" про забезпечення адміністративного позову по справі за позовною заявою Державного підприємства "Дослідне господарство "РУНО" Національної академії аграрних наук України" до Затишнянської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання визнання протиправним та нечинним рішення,-
Крім того, 30 вересня 2019 року ДП "Дослідне господарство "РУНО" Національної академії аграрних наук України" було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просив забезпечити позов шляхом:
Заявник, обгрунтовуючи необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позовної заяви посилається на те, що оскаржуване рішення в частині ставок податку на сільськогосподарські угіддя для юридичних осіб може призвести до протиправного збільшення податкових зобо`язань позивача, а отже, у випадку застосування встановлених ставок податку буде посилено порушення прав та інтересів позивача, а їх ефективний захист суттєво ускладниться.
Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною першою ст.151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому, виходячи з конкретних доказів, суд повинен встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування.
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.
Крім того, суд перевіряє докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог щодо забезпечення позову, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза, невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у реалізації заявником своїх прав та інтересів, чи слід забезпечувати позов саме у такий спосіб, про який просить заявник, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, чи є такий спосіб співмірним обсягу позовних вимог, чи має заявник легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.
Також, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін. В той же час, рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням акта суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до матеріалів справи, позивач просить зупинити дію рішення про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2020 рік та заборонити приймати рішення щодо встановлення ставок земельного податку на сільськогосподарські угіддя для юридичних осіб до закінчення розгляду справи по суті, вважаючи, що невжиття заходів забезпечення позову у майбутньому може бути наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.
Однак, оскаржуване рішення про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку стосується 2020 року, а тому очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, як підстави для забезпечення позову, судом не встановлено.
Тобто, обставини, на які посилається заявник, обґрунтовуючи заяву про забезпечення адміністративного позову, не мають ознак очевидної небезпеки та підлягають доведенню у судовому засіданні під час розгляду справи по суті, а тому, підстави для застосування заходів забезпечення адміністративного позову з мотивів та у спосіб, які наведені позивачем у заяві відсутні.
Таким чином, на час розгляду судом заяви позивача судом не встановлено, що невжиття зазначених позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливить виконання рішення суду, не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів та наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення відповідача без розгляду справи по суті.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу рівності сторін, як складової концепції справедливого судового розгляду та який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення у справахКресс проти Франції(Kress v. France),Ф.С.Б. проти Італії(F.C.B. v. Italy),Т. проти Італії(Т. v. Italy) таКайя проти Австрії(Kaya v. Austria).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову, у звязку з чим, заява позивача про забезпечення адміністративного позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні заяви Державного підприємства "Дослідне господарство "РУНО" Національної академії аграрних наук України" про забезпечення позову по справі №160/9494/19 - відмовити повністю.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складений 02 жовтня 2019 року.

Суддя О.С. Луніна