Справа № 500/657/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6408/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Дзюбатого А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (прийняте у м. Тернополі суддею Хрущ В. Л . ; складене у повному обсязі 22 квітня 2019 року) в адміністративній справі № 500/657/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі - ГУ НП в Тернопільській області) № 3629 від 21 грудня 2018 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУ НП в Тернопільській області) № 66 о/с від 13 березня 2019 року про звільнення його зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- поновити його на посаді начальника сектору технічного захисту інформації відділу режиму та технічного захисту інформації ГУ НП в Тернопільській області з 14 березня 2019 року;

- стягнути з ГУ НП в Тернопільській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішення про його звільнення є незаконним і несправедливим, оскільки дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в органах поліції застосоване за відсутності в його діях складу грубого дисциплінарного проступку. Так, він не вчиняв правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), оскільки не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що було предметом дослідження Тернопільського міськрайонного суду, який постановою від 6 березня 2019 року закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано наказ ГУ НП в Тернопільській області № 3629 від 21.12.2018 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника поліції» та № 66о/с від 13.03.2019 «По особовому складу» - в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору технічного захисту інформації відділу режиму та технічного захисту інформації ГУ НП в Тернопільській області з 14.03.2019.

Стягнуто з ГУ НП в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.03.2019 по 17.04.2019 в сумі 16 402,40 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в сумі 14 527,84 грн допущене до негайного виконання.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ НП в Тернопільській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та всупереч фактичним обставинам справи, а отже таким, що підлягає скасуванню. Просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову за безпідставністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що службовим розслідуванням підтверджено відмову позивача від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі; вказане також зафіксовано на нагрудні камери поліцейських УПП. Така поведінка позивача суперечить вимогам статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимогам МВС України, НП України та ГУ НП в Тернопільській області щодо зміцнення службової дисципліни та законності в органах та підрозділах відповідача. Своїми діями позивач вчинив проступки, несумісні з подальшим проходженням служби в Національній поліції України. Також, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 78 КАС України і безапеляційно та односторонньо прийнято до уваги твердження позивача про наявність судового рішення - постанови Тернопільського міськрайонного суду від 06.03.2019 у справі № 607/26928/18.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Позивач та його представник, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ (далі - ОВС) з 25.07.2005; станом на час звільнення займав посаду начальника сектору технічного захисту інформації відділу режиму та технічного захисту інформації ГУ НП в Тернопільській області; спеціальне звання - майор поліції.

20 грудня 2018 р. по вул. 15 квітня в м. Тернополі поліцейськими УПП в Тернопільській області ДПП Національної поліції України в ході нагляду за дорожнім рухом було зупинено автомобіль марки «Сітроен Берлінго» н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача; причина зупинки - відсутність підсвітки номерного знаку з заднього боку автомобіля.

У зв`язку з цим щодо позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною шостою статті 121 КУпАП - порушення вимог статті 14 Закону України «Про дорожній рух» - неосвітлення номерного знака із заднього боку автомобіля, та постанову про накладення за це правопорушення адміністративного стягнення у розмірі 170,00 грн; позивач це порушення визнав і сплатив штраф у добровільному порядку.

Під час розмови з позивачем у поліцейських виникли підозри щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою тестера «Драгер», на що останній відмовився.

Після цього йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння в спеціалізованому медичному закладі КУТОР «ТОНД», на що останній відмовився. Проте, через 7 секунд після цього позивач погодився на проведення такого огляду і попросив працівників поліції відвезти його на такий огляд, проте, поліцейські відмовились це робити і склали стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказаний протокол був надісланий до суду для розгляду, за результатами якого постановою Тернопільського міськрайонного суду від 06.03.2019 у справі № 607/26928/18 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було закрите на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд вказав у постанові, що за наслідками дослідження відеозаписів з нагрудних камер поліцейських суд встановив, що безпосередньо після відмови позивача від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КУТОР «ТОНД», через 7 секунд він погодився на проведення такого огляду та попросив працівників поліції відвезти його на такий огляд, натомість, вони відмовились це робити та склали протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Закриваючи провадження у справі, суд покликався на те, що проведений 20.12.2018 огляд є недійсним, а інших доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху не встановлено.

Також, наказом ГУ НП в Тернопільській області № 3607 від 20.12.2018 за вказаним фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння було створено дисциплінарну комісію і призначено службове розслідування, за результатами чого складено висновок (затверджений 21.12.2018 начальником ГУ НП в Тернопільській області).

За змістом цього висновку 20.12.2018 о 00 год. 45 хв. працівниками УПП в Тернопільській області в ході нагляду за дорожнім рухом на вул. 15 квітня, 3 у м. Тернополі було зупинено автомобіль «Сітроен Берлінго» н.з. НОМЕР_1 за порушення Правил дорожнього руху, а саме: не горіла підсвітка заднього номерного знаку автомобіля. За кермом вищевказаного автомобіля перебував позивач, який перебував поза службою.

Під час розмови з позивачем поліцейські виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, в присутності двох свідків, позивачу було запропоновано пройти відповідний тест на місці зупинки транспортного засобу, з метою підтвердження чи спростування факту керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння, на що останній відмовився, а також відмовився від проходження огляду в спеціалізованому медичному закладі КУТОР «ТОНД», у зв`язку з чим стосовно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.

Опитавши учасників цієї події, дослідивши записи нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, комісія вважала, що за грубе порушення службової та транспортної дисципліни, яке полягає у порушенні вимог статті 12, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 14 Закону України «Про дорожній рух», що виразилось у експлуатації транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком та відмові від проходження огляду на стан сп`яніння при підозрі щодо керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, позивач підлягає звільненню зі служби в поліції.

На підставі цього висновку начальник ГУ НП в Тернопільській області прийняв наказ за № 3629 від 21 грудня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до якого за грубе порушення службової та транспортної дисципліни, яке полягає у порушенні вимог статті 12, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 14 Закону України «Про дорожній рух», що виразилось у експлуатації транспортного засобу із неосвітленим номерним знаком та відмові від проходження огляду на стан сп`яніння при підозрі щодо керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, начальника сектору технічного захисту інформації ГУНП в Тернопільській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

А наказом начальника ГУ НП в Тернопільській області № 66 о/с від 13.03.2019 «По особовому складу», виданим у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію», з 13.03.2019.

Вважаючи, що накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та про звільнення зі служби в поліції є неправомірними, прийнятими без належних на те підстав, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вказав, що сам факт керування позивачем транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком не може бути підставою для накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, у зв`язку з непропорційністю вчиненого проступку накладеному стягненню.

Крім того, з урахуванням частини п`ятої статті 14 Дисциплінарного статуту суд не взяв до уваги твердження відповідача щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, що виявилися у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та порушення тим самим статті 12 і пункту 8 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та статті 14 Закону України «Про дорожній рух», оскільки такі спростовуються наявними у справі доказами.

При цьому суд врахував постанову Тернопільського міськрайонного суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/26928/18, якою встановлено допущення порушень працівниками поліції відносно самого ОСОБА_1 щодо незабезпечення проведення огляду у найближчому медичному закладі, якому надано право на його проведення, за наявності бажання водія на такий огляд, і, поміж іншого, визнано проведений 20.12.2018 огляд недійсним, та зроблено висновок про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у зв`язку з чим закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

А встановлений Тернопільським міськрайонним судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення факт бажання позивача проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та відсутності його відмови від проходження такого огляду, а, відтак і факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є обов`язковим для адміністративного суду під час розгляду цієї справи відповідно до приписів частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Вказане також підтверджене в ході розгляду цієї справи, однак, ні під час розгляду справи про адмінправопорушення, ні під час розгляду цієї справи відповідач не надав направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що, з урахуванням матеріалів адміністративної справи, свідчить про те, що поліцейські у встановленому законом порядку не направляли позивача, як водія, до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію України» (далі - Закон).

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15 березня 2018 року, визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень (далі - Статут).

Службова дисципліна, відповідно до статті 1 Статуту, - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (стаття 2 Статуту).

Відповідно до статті 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, згідно з вимогами статті 12 Статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частинами першою - третьою статті 13 Статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (частина друга статті 14 Статуту).

Частинами третьою, сьомою, восьмою статті 19 Статуту, яка визначає порядок застосування дисциплінарних стягнень, встановлено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Як уже було зазначено вище і з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, факт відмови позивача від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння спростовано як постановою Тернопільського міськрайонного суду у справі про адміністративне правопорушення, при тому, що відповідно до частин четвертої, шостої статті 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою; так і наявними у справі доказами, при тому, що позивач після попередньої відмови від проходження такого огляду зразу ж погодився його пройти, проте йому в цьому було відмовлено.

Крім того, відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (пункт 8 розділу ІІ цієї Інструкції).

Як встановлено при розгляді справи про адміністративне правопорушення, так і у цій справі, дії поліцейських не відповідали вимогам цієї Інструкції в частині оформлення направлення на медичний огляд.

Зважаючи на недоведеність вини позивача щодо відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та доведеність керування ним транспортним засобом із неосвітленим заднім номерним знаком, накладення найсуворішого дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за це, не відповідає критеріям, визначеним як пунктом 3 статті 19 Статуту, так і критеріям та принципам, визначеним статтею 2 КАС України.

Відтак, оскаржувані накази підлягають скасуванню, що відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, має наслідком поновлення позивача на попередньо займаній посаді, а на його користь відповідно до Порядку і умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799), у розмірі, визначеному згідно із Порядком обчислення середньої заробітної плати (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100) та довідки Управління фінансового забезпечення та фінансового обліку ГУ НП в Тернопільській області № 242/3/01-2019 від 16.04.2019, необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу - за період з дати звільнення по дату постановлення рішення судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року в адміністративній справі № 500/657/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
О. М. Довгополов
Постанова складена у повному обсязі 27 вересня 2019 року.