Справа № 2040/6894/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р.Справа № 2040/6894/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, повний текст складено 23.11.18 року по справі № 2040/6894/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління національної поліції України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якій, з урахуванням уточнення, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №208 о/с від 07.08.2018 року про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області;

- зобов`язати ГУПН в Харківській області нарахувати та виплатити усі види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначені на день звільнення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 року У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5, м. Харків, 61000, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №208 о/с від 07.08.2018 року про звільнення ОСОБА_1 Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Харківській області. Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Харківській області нарахувати та виплатити усі види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначені на день звільнення.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскаржуване ним рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, та таким, що має бути скасовано, оскільки суд першої інстанції односторонньо та неповно дослідив всі обставини справи. Вважає дії Головного управління Національної поліції в Харківської області незаконними, безпідставними і такими, що порушують його права та інтереси, як робітника, людини та громадянина України. Зазначає, що звільнення зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" можливо лише в крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення. Просить врахувати той факт, що з дисциплінарним стягненням у вигляді звільнення зі служби на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" його ніхто не знайомив. Зазначає, що протиправність наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області по особовому складу №208 о/с від 07.08.2018 року в частині звільнення його зі служби в поліції за п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" прямо вказує на наявність правових підстав для поновлення його на посаді старшого дільничного офіцера поліції СППП Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області. Посилається, що оскільки його протиправно звільнено з посади, то звільнення потягло за собою вимушений прогул, отже вважає необхідним є стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на його користь суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення на посаді. Вважає, що доказів законності своїх дій відповідач не наводить.

Головне управління національної поліції України в Харківській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що скарга позивача є необґрунтованою та безпідставною, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 р. без змін.

Сторони по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ч.4 ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що з 07.11.2015 р. був прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції в Харківській області.

З 14.12.2016 р. позивач проходив службу на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Індустріального ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області.

З 15.06.2018 р. по 05.07.2018 р. позивач перебував у частині відпустки за 2018 рік.

19.06.2018 р. до ВІОС УКЗ Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшла інформація про те, що цього ж дня о 17:00 за адресою: вул. Північна, 5, м. Харкова, патрульними поліцейськими УПП в Харківській області було виявлено автомобіль "ДЕО Ланос", номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував старший дільничний офіцер поліції сектору превенції патрульної поліції Індустріального ВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_1 , який за вищевказаною адресою здійснив стоянку автомобілю у місці, де транспортний засіб зробив неможливим рух інших транспортних засобів. В ході спілкування співробітниками патрульної поліції було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння.

21.06.2018 р. наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області в Харківській області №1046 "Про призначення та проведення службового розслідування" на підставі Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, відносно позивача було призначено службове розслідування.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.07.2018 р. №874 "Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника ГУНП в Харківській області" ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог п. 2.5, 2.9 "а", п. 2.1 "а" та п. 15.10 "д" Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, статті 16 Закону України "Про дорожній рух", вимог ст.1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV, а також вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, та п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію".

07.08.2018 р. Головне управління Національної поліції в Харківській області було надіслало ОСОБА_1 листа №5270/119-12/01-2018 в якому повідомило, що його звільнено зі служби в поліції та до листа додано витяг із наказу про звільнення. Вказаний лист ОСОБА_1 отримав особисто 21.08.2018.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області 18.09.2018 №251 о/с було внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.08.2018 №208 о/с, а саме змінено дату звільнення та вказано, що ОСОБА_1 звільнено з 13.08.2018.

30.10.2018 Головне управління Національної поліції в Харківській області видало наказ №284 о/с, яким внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.08.2018 №208 о/с, а саме змінено дату звільнення позивача і вказано звільнити ОСОБА_1 з 24.09.2018, тобто з дати коли позивач повинен був приступити до служби.

Позивач, вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №208 о/с від 07.08.2018 р. про звільнення ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.08.2018 №208 о/с відповідає вимогам діючого законодавства, права позивача не порушено, підстав для визнання цього наказу протиправним та його скасування не має.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію".

Частиною 1 ст.8 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Приписи ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" зобов`язують поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до приписів розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух», зокрема визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду» огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, наведеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 9 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" №901-VІІІ від 23 грудня 2015 року визначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 р. №3460-IV службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС України, підпорядкованих йому органів і підрозділів і Присяги поліцейського.

Так, за ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі ст.5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Частиною 1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Частиною 15 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 2.1. Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2018 р. до підрозділів Головного управління Національної поліції в Харківській області було надіслано службову телеграму №3385/119/01/12/-2018, в якій додатково доведено до особового складу Головного управління Національної поліції в Харківській області про необхідність неухильного виконання службових обов`язків, наказів керівництва Національної поліції України та про безальтернативне звільнення у разі встановлення фактів керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмову від проходження медичного огляду за наявності підозр у керуванні транспортними засобами у стані сп`яніння.

З матеріалів справи вбачається, що особовий склад сектору превенції Індустріального ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області, зокрема і ОСОБА_2 , був попереджений щодо вимог керівництва Головного управління Національної поліції в Харківській області про дотримання дисципліни, законності та транспортної дисципліни, що підтверджується особистими підписами у відомостях про ознайомлення особового складу із відповідною службовою телеграмою.

21.06.2018 р. наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області за №1046 «Про призначення та проведення службового розслідування» на підставі Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230 щодо ОСОБА_1 було призначено службове розслідування (а.с. 37).

Під час проведення службового розслідування було встановлено, що 19.06.2018 р. під час патрулювання Немишлянського району м. Харкова екіпажем 0851 УПП в Харківській області при відпрацюванні грабежу, який стався біля будинку № 256 по проспекту Московському м. Харків, по вул. Північній, буд. 5 було виявлено невідомого громадянина, який займався встановленням лотків для торгівлі, у якого не було відповідних дозвільних документів. На вимогу співробітників УПП в Харківській області надати дозвільні документи на торгівлю невідомий громадянин відповів, що документи на торгівлю зараз привезуть. 19.06.2018 р. о 16.40 до будинку №5 по вулиці Північній м . Харкова під`їхав автомобіль «ДЕО Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, водій якого здійснив стоянку автомобіля у місці, де транспортний засіб зробив неможливим рух інших транспортних засобів. З вищевказаного автомобіля вийшов громадянин, який перебував за кермом автомобіля. Підійшовши до співробітників УПП в Харківській області водій відрекомендувався співробітником поліції Індустріального ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області, при цьому пред`явив службове посвідчення на ім`я ОСОБА_1 та спеціальний жетон співробітника поліції (підтверджується поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відеозаписом за №). Патрульними поліцейськими під час спілкування із ОСОБА_1 було встановлено, що останній за зовнішніми ознаками керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння (характерний запах спиртних напоїв з порожнини рота, уповільнена мова).

Опитаний в ході службового розслідування командир роти №8 батальйону №1 УПП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 пояснив, що під час несення служби з охорони публічної безпеки та порядку у складі автопатруля бортовий №0851 на службовому автомобілі разом з капралом поліції ОСОБА_3 , 19.06.2018 при відпрацюванні грабежу по вулиці Північній, буд. 5 м . Харкова було виявлено невідомого громадянина, який займався встановленням лотків для торгівлі, в якого не було відповідних дозвільних документів. На вимогу надати дозвільні документи на торгівлю, невідомий громадянин сказав, що документи на торгівлю зараз привезуть. Через деякий час під`їхав автомобіль «ДЕО Ланос», номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору. З вищевказаного автомобіля вийшов громадянин, який перебував за кермом автомобіля. Підійшовши до співробітників УПП в Харківській області, водій відрекомендувався поліцейським Індустріального ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області та пред`явив службове посвідчення на ім`я ОСОБА_1 та спеціальний жетон поліцейського. Під час спілкування співробітниками УПП в Харківській області було встановлено, що ОСОБА_1 за зовнішніми ознаками керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння (характерний запах спиртних напоїв з порожнини рота, уповільнена мова, почервоніння шкіри обличчя). На прохання надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився, вказавши співробітникам УПП в Харківській області, що ця територія не відноситься до території їх обслуговування. Також, під час бесіди ОСОБА_1 вказав, що лотки, з яких здійснюється торгівля, належать йому, а якщо співробітники УПП щось напишуть, то він все одно все вирішить (а.с.51).

Аналогічні пояснення надала поліцейський роти №8 батальйону №1 УПП в Харківській області капрал поліції Горчинська М.І. (а.с.52).

Крім того, опитані в ході службового розслідування заступник командира роти №7 батальйону №1 УПП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та інспектор УПП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 повідомили, що під час несення служби отримали повідомлення від командира роти №8 батальйону №1 УПП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про необхідність допомоги за адресою: м. Харків, вул. Північна, буд. 5. Прибувши за вказаною адресою було виявлено громадянина, який знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння, який пред`явив службове посвідчення на ім`я майора поліції ОСОБА_1 Зателефонувавши до чергової частини Індустріального ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області було встановлено, що майор поліції перебував на посаді старшого дільничного поліції Індустріального ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області. Також на місці знаходилось авто «ДЕО Ланос», номерний знак НОМЕР_2 . (а.с. 53-54).

Опитаний в ході службового розслідування позивач (старший дільничний офіцер поліції сектору превенції патрульної поліції Індустріального ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області майор поліції ОСОБА_2 ) письмово пояснив, що з 15.06.2018 р. він знаходився у черговій відпустці. Автомобіля у власному користуванні не має, посвідчення водія він загубив з власної необережності. Більш детальної інформації з приводу події, яка відбулася 19.06.2018 р., ОСОБА_1 не надав. (а.с. 55).

Працівниками УПП в Харківській області позивачу було запропоновано пройти медичний огляд на стан встановлення факту сп`яніння, але останній у присутності двох свідків - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , пояснення яких містяться в матеріалах даної справи, від проходження медичного огляду на газоаналізаторі «Drager Аlcotest» та в медичному закладі відмовився.

За порушення п. 2.5 (ухилення від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння) та п.2.9 "а" (керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) Правил дорожнього руху України відносно майора поліції ОСОБА_2 працівниками УПП в Харківській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №040258 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також винесена постанова серії ВР №062622 про накладання адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 та ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу 510 гривень. (а.с. 56-57).

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів оскарження вищевказаної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Матеріали про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 було направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Колегія суддів зазначає, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.08.2018 р. по справі №644/4757/18 (залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 06.11.2018 р.) було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що поведінка працівника поліції має підпорядковуватись певним етичним, правовим та службово-дисциплінарним нормам поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги.

Колегія суддів зауважує, що співробітник поліції повинен дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися як при виконанні службових обов`язків та і в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 18.07.2019 р. по справі №820/6787/16

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів з урахуванням вищевикладеного, вважає, що висновки службового розслідування щодо порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог п. 2.5., 2.9 «а», 2.1 «а» та п.15.10 «д» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, Закону України «Про дорожній рух, вимог ст.ст.1,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 р. №3460-IV, вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України від 09.11.2016 р. №1179, а також вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Отже, в даному випадку позивачем було вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки ОСОБА_1 було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Також, колегія суддів зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 23.12.2017 р. за №1353 за порушення службової дисципліни ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, а отже станом на дату прийняття відповідачем оскаржуваного наказу по даній справі мав непогашене дисциплінарне стягнення.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи також містяться докази, які характеризують позивача, а саме постанова Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.08.2018 р. по справі №641/3901/18 (залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04.12.2018 р.), якою ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем по справі було правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції адже вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 10.05.2019 р. по справі №802/524/17-а.

Колегія суддів зауважує, що один із основних принципів поведінки представників правоохоронних органів, закріплених у Кодексі поведінки посадових осіб з підтримання правопорядку, що був затверджений Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН №34/169 від 17 грудня 1979 року, полягає у тому, що службовці органів правопорядку повинні завжди виконувати обов`язки, покладені на них законом, служачи суспільству та захищаючи всіх людей від протиправних діянь, відповідно до високого рівня відповідальності, якої вимагає їхня професія.

У пунктах 33,59 зазначеної Рекомендації указано, що поліція повинна бути відповідальною перед державою, громадянами та їх представниками, а також підлягати ефективному зовнішньому контролю. Застосування дисциплінарних стягнень щодо співробітників поліції повинно здійснюватися під наглядом незалежного органу або суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості та правомірності наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №208 о/с від 07.08.2018 року, яким до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції згідно п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування цього наказу відповідача.

Похідні вимоги позивача щодо поновлення його на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції патрульної поліції Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити йому усі види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, визначені на день звільнення, з урахуванням вказаного вище, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зауважує, що наявні в матеріалах справи наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 18.09.2018 №251 о/с, яким внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.08.2018 №208 о/с, а саме змінено дату звільнення та вказано, що ОСОБА_1 звільнено з 13.08.2018, а також наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 30.10.2018 №284 о/с, яким внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.08.2018 №208 о/с, а саме змінено дату звільнення позивача і вказано звільнити ОСОБА_1 24.09.2018, були видані Головним управлінням Національної поліції в Харківській області саме на виконання наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №874 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції за порушення останнім службової дисципліни.

Колегія звертає увагу, що у сторін по даній справі відсутній спір щодо змісту наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.08.2018 №208 о/с, однак підставою для прийняття вказаного наказу відповідача є наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №874 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції за порушення останнім службової дисципліни, який позивачем не оскаржено.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відсутні підстави для скасування наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 07.08.2018 №208 о/с про звільнення ОСОБА_1 за умови чинності наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №874 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції за порушення останнім службової дисципліни.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 28.03.2018 р. по справі №820/10622/15.

Щодо посилання апелянта на те, що з дисциплінарним стягнення у вигляді звільнення зі служби на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» його ніхто не знайомив, то колегія суддів відхиляє ці доводи, як такі не впливають на вирішення справи по суті, оскільки в даному випадку позивачем оскаржується наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №208 о/с від 07.08.2018 року, яким до нього було реалізовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції згідно п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Стосовно посилання апелянта на те, що жодних доказів законності своїх дій відповідач не наводить, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що носять характер особистих припущень, оскільки матеріалами даної справи встановлено, що висновки службового розслідування щодо вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції та порушення останнім службової дисципліни знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Доводи позивача щодо протиправності наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №208 о/с від 07.08.2018 року про звільнення ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки, відповідно до п.1 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище, і позивач не був службовою особою, який у значенні вказаного вище Закону займав відповідальне або особливо відповідальне становище, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.11.2018 року по справі №2040/6894/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року