Справа № 825/1074/16
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

30 вересня 2019 року
Київ
справа №825/1074/16
провадження №К/9901/38909/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського військового гарнізону в особі Гарнізонної житлової комісії, треті особи Чернігівський обласний військовий комісаріат в особі голови Житлової комісії підполковника Рогова А.С., Квартирно - експлуатаційний відділ м. Чернігова в особі начальника підполковника Дмитренка О.В., Міністерство оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, про визнання протиправним протоколу, зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду у складі судді Поліщук Л.О. від 14 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Бабенка К.А., Кузьменка В.В., Степанюка А.Г. від 09 лютого 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського військового гарнізону в особі Гарнізонної житлової комісії, треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі голови Житлової комісії підполковника ОСОБА_2 , Квартирно - експлуатаційний відділ м. Чернігова та в особі начальника підполковника ОСОБА_3 , Міністерство оборони України в особі Комісії Міністерства оборони України з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив:

визнати протиправним та скасувати пункт III протоколу №12 засідання житлової комісії Чернігівського гарнізону від 23.11.2016;

визнати протиправними дії посадових службових осіб;

терміново зобов`язати житлову комісію Чернігівського гарнізону затвердити рішення щодо виплати його сім`ї грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення в повному обсязі у розмірі 630 935.25 грн та внести до списку на отримання даної грошової компенсації, що надається до Комісії Міністерства оборони України з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду у складі судді від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

3. Рішення судів мотивовано тим, загальна площа житла, за яку ОСОБА_1 може бути виплачено грошову компенсацію, має бути зменшена на загальну площу житла, що перебуває у користуванні його та членів його сім`ї, тобто на 49,85 м2.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у жовтні 1989 року за рахунок житлових фондів Міністерства оборони СРСР позивачу на склад його сім`ї для постійного користування була виділена окрема двокімнатна квартира жилою площею 30,0 м2, загальною площею 49,85 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом заступника Міністра оборони України - Командувача військово-повітряних сил України 11.05.1999 №064 пм (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом 46 підпункту «б» Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами Збройних Сил України за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу. Позивача залишено на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини, який перебуває у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання жилих приміщень з 25.09.2000.

Відповідно до листа Голови житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Рогова позивачу надано орієнтовний розрахунок грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення для родини з п`яти осіб, що склав 630935,25 грн та роз`яснено, що розрахунок вказаної компенсації здійснюється КЕВ (КЕЧ) району.

02.03.2016 Квартирно - експлуатаційний відділ у м. Чернігові листом №606 повідомив ОСОБА_1 про те, що остаточний розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення для сім`ї становить 261995,40 грн.

Згідно пункту 3.1 протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30 грудня 2015 року №14 вирішено підготувати необхідні документи для оформлення грошової компенсації за належне позивачу житлове приміщення.

Листом начальника КЕВ м. Чернігова від 02.03.2016 № 606 ОСОБА_1 повідомлено про те, що остаточний розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення для його сім`ї буде становити 261995,40 грн.

Згідно пункту ІІІ протоколу засідання гарнізонної житлової комісії Чернігівського гарнізону від 23.11.2016 №12 ОСОБА_1 не включено до списку військовослужбовців та осіб звільнених з військової служби.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. Касаційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій в порушення вимог процесуального та матеріального права знехтували фактичними обставинами справи та не розглянули справу всебічно, повно та об`єктивно.

7. У запереченнях на касаційну скаргу начальник Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігова ОСОБА_3 та військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилаючись на законність судових рішень, просять залишити їх без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

9. Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі - КАС України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду та прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

10. На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

11. Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

12. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

13. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

14. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

15. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

16. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

17. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

18. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

19. За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду та розгляду справи судами) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

20. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

21. З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених житлових прав позивача.

22. Отже, такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а тому його належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

23. У цій категорії спорів з питання застосування норм права у спірних правовідносинах висловлювалась Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у справі № 806/104/16 (постанова від 18 квітня 2018 року № 11-166апп18), у справі № 815/2551/15 (постанова від 20 вересня 2018 року № 11-640апп18).

24. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

25. За нормами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

26. Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 КАС України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

27. Згідно зі статтею 354 КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

28. Відповідно до статті 238 КАС України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1).

29. Відповідно до частини першої статті 239 КАС України, у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

30. Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

Керуючись статтями 339, 341, 345, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року - скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського військового гарнізону в особі Гарнізонної житлової комісії, треті особи Чернігівський обласний військовий комісаріат в особі голови Житлової комісії підполковника Рогова А.С., Квартирно - експлуатаційний відділ м. Чернігова в особі начальника підполковника Дмитренка О.В., Міністерства оборони України в особі комісії Міністерства оборони України з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, про визнання протиправним протоколу, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний