Справа № 500/305/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8499/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного акціонерного підприємства «Птахофабрика Тернопільська» на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року, ухвалене суддею Шульгач М.П. в місті Тернополі у справі № 500/305/19 за позовом приватного акціонерного підприємства «Птахофабрика Тернопільська» до Головного управління Державної фіскальної служби Тернопільської області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.12.2018 року; податкову вимогу № 1356-54 від 18.01.2019 року; рішення про опис майна у податкову заставу № 194/10-5/19-00-54-09/1447 від 21.01.2019 року.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючий орган провів документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства приватним акціонерним підприємством «Птахофабрика Тернопільська» (далі - ПАТ «Птахофабрика Тернопільська») за період з 01.01.2016 року по 30.06.2018 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.06.2018 року, про що 30.11.2018 року склав акт № 2521/19-00/14-01/03369177. Перевіркою встановлено відсутність джерела походження макухи соняшникової та не підтверджено рух продукції в ланцюгу постачання від виробника до товариства з обмеженою відповідальністю «Новація Грін» (далі - ТзОВ «Новація Грін»), товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Санінвест» (далі - ТзОВ «Агро-Санінвест»), товариства з обмеженою відповідальністю «Вайзен-Ц» (далі - ТзОВ «Вайзен-Ц»).

Позивач зазначає, що реальність здійснення господарських операцій позивача із вказаними контрагентами, підтверджується первинними документами, які були представлені до перевірки та долучені до матеріалів справи. На думку позивача, первинні документи не досліджені відповідачем належним чином.

Позивач зазначає, що відповідач порушив його право на формування податкового кредиту та вважає, що захист порушеного права можливий шляхом скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив позивач, ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», подавши апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач, крім мотивів, які наведені в позовній заяві, звертає увагу на те, що суд першої інстанції зробив висновок про відмову в задоволенні позову на основі дослідження податкових накладних поданих та зареєстрованих контрагентами, звітів форми 1-ДФ, однак такі в матеріалах справи відсутні. Крім того, позивач зазначає, що відповідач зробив висновок про відсутність реальності господарських операцій виключно на підставі даних ІС «Податковий блок» та даних Єдиного реєстру податкових накладних, не провівши зустрічних перевірок контрагентів. Разом з апеляційною скаргою, позивач надав документи, які підтверджують факт придбання ТзОВ «Вайзен-Ц» макухи соняшникової у ТзОВ «Борисфен-Груп-ЛТД». Позивач вважає, що позов є підставним та належить до задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що з 29.10.2018 року по 23.11.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби Тернопільської області провело документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» за період з 01.01.2016 року по 30.06.2018 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.06.2018 року. За результатами перевірки склало акт № 2521/19-00/14-01/03369177 від 30.11.2018 року.

В ході проведення перевірки податковий орган встановив, що ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» вчинило порушення п. 44.1, п. 44.2, ст. 44, п. 198.1., п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занизило податок на додану вартість всього на суму 1 301 643 грн. в тому числі: за квітень 2017 року на суму - 284 611 грн., за вересень 2017 року на суму - 122 449 грн., за жовтень 2017 року на суму - 53 564 грн., за березень 2018 року на суму - 173 903 грн., за квітень 2018 року на суму - 26 382 грн., за травень 2018 року на суму - 640 734 грн. та зменшено від`ємне значення ПДВ за червень 2018 в сумі - 19 068 грн.

На підставі акта перевірки, 12.12.2018 року Головне управління Державної фіскальної служби Тернопільської області прийняло податкове повідомлення-рішення № , на підставі якого, ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», збільшило грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1 301 643 грн. та донарахувало штрафну санкцію у сумі 650 821,5 грн.

18 січня 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби Тернопільської області винесло податкову вимогу № 1356-54 на суму податкового боргу 2 117 655, 44 грн.

21.01.2019 року Головне управління Державної фіскальної служби Тернопільської області прийняло рішення № 194/10-5/19-00-54-09/1447 про опис майна ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» в податкову заставу.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів те, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично не відбулися.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками з огляду на наступні обставини.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (далі - ПК України) витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В пункті 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, наведеними правовими нормами встановлено, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Дослідивши на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи взаємовідносини ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» з ТзОВ «Вайзен-Ц», суд апеляційної інстанції встановив.

07 червня 2016 року між ТзОВ «Вайзен-Ц» (продавець) та ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» (покупець) укладено договір поставки макухи соняшникової № 14-07.

На підтвердження здійснення цих господарських операцій позивач надав:

- специфікацію № 1 від 04.07.2016 року на суму 280000,00 грн. з ПДВ у кількості 50 т, специфікацію № 2 від 07.07.2016 року на суму 252000,00 грн. з ПДВ у кількості 45 т, специфікацію № 3 від 12.07.2016 року на суму 252000,00 грн. з ПДВ у кількості 45 т, специфікацію № 4 від 15.07.2016 року на суму 224000,00 грн. з ПДВ у кількості 40 т, специфікацію № 5 від 18.07.2016 року на суму 252000,00 грн. з ПДВ у кількості 45 т, специфікацію № 6 від 21.07.2016 року на суму 392000,00 грн. з ПДВ у кількості 70 т, специфікацію № 7 від 25.07.2016 року на суму 112000,00 грн. з ПДВ у кількості 20 т., умови поставки FCA склад постачальника Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Новоградівка , вулиця Молодіжна , 71А;

- видаткові накладні: № 00000001 від 05 липня 2016 року, № 00000002 від 07 липня 2016 року, № 00000008 від 12 липня 2016 року, № 00000010 від 15 липня 2016 року, № 00000012 від 18 липня 2016 року, № 00000015 від 21 липня 2016 року, № 00000018 від 25 липня 2016 року;

- товарно-транспортні накладні: № 050716 від 05.07.2016 року, № 050716/2 від 05.07.2016 року, № 070716/1 від 07.07.2016 року, № 070716 від 07.07.2016 року, № 120716/1 від 12.07.2016 року, № 120716 від 12.07.2016 року, № 150716 від 15.07.2016 року, № 150716/1 від 15.07.2016 року, № 180716 від 18.07.2016 року, № 180716/1 від 18.07.2016 року, № 210716 від 21.07.2016 року, № 210716/2 від 21.07.2016 року, № 250716 від 25.07.2016 року;

- посвідчення про якість товару: № 1-4020716/1 від 05.07.2016 року, № 1-4020716/1А від 05.07.2016 року, № 1-4020716/ЗА від 12.07.2016 року, № 1-4020716/4 від 15.07.2016 року, № 1-4020716/3 від 12.07.2016 року, № 1-4020716/5А від 18.07.2016 року, № 1-4020716/4А від 15.07.2016 року, № 1-4020716/6 від 21.07.2016 року, № 1-4020716/5 від 18.07.2016 року, № 1-4020716/6А від 21.07.2016 року, № 1-4020716/6А від 21.07.2016 року, № 1-4020716/7 від 25.07.2016 року;

- податкові накладні: № 1 від 05.07.2016 року, № 2 від 07.07.2016 року, № 7 від 12.07.2016 року, № 9 від 15.07.2016 року, № 11 від 18.07.2016 року, № 15 від 21.07.2016 року, № 19 від 25.07.2016 року:

- платіжні доручення: № 1455 від 05.07.2016 року на суму 245 112,18 грн., № 1505 від 07.07.2016 року на суму 247 576,18 грн., № 1541 від 12.07.2016 року на суму 236 544,17 грн., № 1587 від 15.07.2016 року на суму 235 200,17 грн., № 1601 від 18.07.2016 року на суму 245 560,18 грн., № 1652 від 21.07.2017 року на суму 358 400,26 грн., № 1672 від 22.07.2016 року на суму 27216,02грн., № 1677 від 25.07.2016 року на суму 112 000,08 грн., № 1719 від 27.07.2016 року на суму 56,00 грн.

Факт використання вказаного товару у господарській діяльності позивача, відповідач не заперечує.

Заперечуючи реальність господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Вайзен-Ц», відповідач зазначив, що даними Єдиного реєстру податкових накладних не підтверджено джерело походження товару - макухи соняшникової.

При цьому, апеляційний суд встановив, що доказів на підтвердження цих обставин відповідач не надав.

Враховуючи надані позивачем первинні документи, апеляційний суд встановив, що господарські операції між ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» та ТзОВ «Вайзен-Ц» щодо придбання макухи соняшникової фактично відбулися, відповідач доказів протилежного не надав.

Дослідивши на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи взаємовідносини ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» з ТзОВ «Новація-Грін», суд апеляційної інстанції встановив.

14 серпня 2017 року між ТзОВ «Новація-Грін» (продавець) та ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» (покупець) укладено договір поставки макухи соняшникової № 14-08/17.

На підтвердження здійснення цих господарських операцій позивач надав:

- видаткові накладні: № PH-0000321 від 16.08.2017 року, № PH-0000324 від 17.08.2017 року, № PH-0000325 від 22.09.2017 року, № PH-0000326 від 29.09.2017 року, № PH- 0000327 від 02.10.2017 року, № PH-0000328 від 16.10.2017 року;

- товарно-транспортні накладні: № 3023 від 16.08.2017 року, № 2 від 17.08.2017 року, № 4 від 22.09.2017 року, № 5 від 29.09.2017 року, № 3587 від 02.10.2017 року, № 7 від 16.10.2017 року;

- зареєстровані в ЄРПН податкові накладні: № 1 від 16.08.2017 року, № 2 від 17.08.2017 року, № 1 від 22.09.2017 року, № 2 від 29.09.2017 року, № 1 від 02.10.2017 року, № 2 від 16.10.2017 року;

- посвідчення про якість: б/н від 16.08.2017 року, б/н від 17.08.2017 року;

- платіжні доручення: № 547 від 16.08.2017 року на суму 156000,00 грн., № 578 від 17.08.2017 року на суму 302900,00 грн., № 868 від 22.09.2017 року на суму 170234,00 грн., № 931 від 29.09.2017 року на суму 105562,00 грн., № 952 від 03.10.2017 року на суму 164124,00грн, № 1016 від 09.10.2017 року на суму 157262,00 грн.

Факт використання вказаного товару у господарській діяльності позивача, відповідач не заперечує.

Заперечуючи реальність господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Новація-Грін», відповідач зазначив, що відповідно до даних ІС «Податковий блок» ТзОВ «Новація-Грін» в 2017 році нарахування та виплата доходів ФО та ФОП за ознакою 157 у розмірах, адекватних вартості придбаної макухи соняшникової на суму 1056082 грн. не встановлена.

Відповідно до поданих ТзОВ «Новація-Грін» податкових декларацій, відповідач встановив відсутність здійснення товариством операцій з придбання (виготовлення) макухи соняшникової.

ТзОВ «Новація-Грін» згідно інформаційних баз даних, звітність щодо наявності основних засобів та наявності найманих працівників в 2017 році не подало.

При цьому, апеляційний суд встановив, що доказів на підтвердження цих обставин відповідач не надав.

Враховуючи надані позивачем первинні документи, апеляційний суд встановив, що господарські операції між ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» та ТзОВ «Новація-Грін» щодо придбання макухи соняшникової фактично відбулися, доказів протилежного відповідач не надав.

Дослідивши на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи взаємовідносини ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» з ТзОВ «Агро-Санінвест», суд апеляційної інстанції встановив.

11 квітня 2018 року між ТзОВ «Агро-Санінвест» (продавець) та ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» (покупець) укладено договір поставки макухи соняшникової № 11-04-18-1.

На підтвердження здійснення цих господарських операцій позивач надав:

- специфікації: № 1 від 11.04.2018 року на суму 248500,00 грн. з ПДВ у кількості 35 т, № 2 від 16.04.2018 року на суму 444 000,00 гри. з ПДВ у кількості 60 т, № 3 від 19.04.2018 року на суму 517999,30 грн. з ПДВ у кількості 70 т, № 4 від 25.04.2018 року на суму 514500,00 грн. з ПДВ у кількості 70 т, № 5 від 04.05.2018 року на суму 765000,00 грн. з ПДВ у кількості 100 т, № 6 від 10.05.2018 року на суму 539000,00 грн. з ПДВ у кількості 70 т, № 7 від 21.05.2018 року на суму 237000,00 грн. з ПДВ у кількості 30 т, № 8 від 22.05.2018 року на суму 800000,40 грн. з ПДВ у кількості 100 т;

- видаткові накладні: № PH-0000044 від 13.04.2018 року, № PH-0000045 від 17.04.2018 року, № PH-0000046 від 18.04.2018 року, № PH-0000047 від 20.04.2018 року, № PH- 0000049 від 26.04.2018 року, № PH-0000048 від 26.04.2018 року, № PH-00000050 від 04.05.2018 року, № PH-00000051 від 07.05.2018 року, № PH-00000057 від 11.05.2018 року, № PH-00000058 від 14.05.2018 року, № PH-00000071 від 17.05.2018 року, № PH-00000072 від 17.05.2018 року, № PH-00000073 від 23.05.2018 року, № PH-00000074 від 23.05.2018 року, № 85 від 25.05.2018 року, № 86 від 25.05.2018 року, № 92 від 30.05.2018 року:

- товарно-транспортні накладні: № 000044 від 13.04.2018 року, № 000045 від 17.04.2018 року, № 000046 від 18.04.2018 року, № 000047/1 від 20.04.2018 року, № 000049 від 26.04.2018 року, № 000048 від 26.04.2018 року, № 000050 від 04.05.2018 року, № 000051 від 07.05.2018 року, № 000057 від 11.05.2018 року, № 000058 від 11.05.2018 року, № 000071 від 17.05.2018 року, № 000072 від 17.05.2018 року, № 000073 від 23.05.2018 року, № 000074 від 23.05.2018 року, № 000085 від 25.05.2018 року, № 000086 від 25.05.2018 року, № 000092 від 30.05.2018 року;

- зареєстровані в ЄРПН податкові накладні: № 1 13.04.2018 року, № 2 від 17.04.2018 року, № 3 від 18.04.2018 року, № 4 від 20.04.2018 року, № 6 від 24.04.2018 року, № 5 від 26.04.2018 року, № 3 від 04.05.2018 року, № 7 від 07.05.2018 року, № 9 від 11.05.2018 року, № 14 від 14.05.2018 року, № 21 від 17.05.2018 року, № 22 від 17.05.2018 року, № 31 від 22.05.2018 року, № 32 від 23.05.2018 року, № 36 від 25.05.2018 року, № 37 від 25.05.2018 року, № 43 від 30.05.2018 року;

- посвідчення про якість товару: № 44 від 13.04.2018 року, № 45 від 17.04.2018 року, № 46 від 18.04.2018 року, № 47 від 20.04.2018 року, № 47/1 від 20.04.2018 року, № 49 від 26.04.2018 року, № 48 від 26.04.2018 року, № 50 від 04.05.2018 року, № 51 від 04.05.2018 року, № 52 від 11.05.2018 року, № 71 від 17.05.2018 року, № 74 від 23.05.2018 року, № 73 від 23.05.2018 року, № 85 від 25.05.2018 року, № 86 від 25.05.2018 року;

- платіжні доручення № 2713 від 16.04.2018 року на суму 258724,14 грн., № 2750 від 18.04.2018 року на суму 259148,14 гри., № 2762 від 19.04.2018 року на суму 178784,10 грн., № 2774 від 23.04.2018 року на суму 518000,28 грн., № 2843 від 27.04.2018 року на суму 475398,00 грн., № 2917 від 04.05.2018 року на суму 76500,00 грн., № 2927 від 07.05.2018 року на суму 277542,00 грн., № 2928 від 07.05.2018 року на суму 274482,00 грн., № 3002 від 14.05.2018 року на суму 425691,10 грн., № 3044 від 18.05.2018 року на суму 324574,21 грн., № 3077 від 22.05.2018 року на суму 320000,00 грн., № 3108 від 24.05.2018 року на суму 134820,00 грн., № 3131 від 29.05.2018 року на суму 241600,12 грн., № 3132 від 29.05.2018 року на суму 134800,08 грн., № 3168 від 31.05.2018 року на суму 30000,00 грн., № 3173 від 01.06.2018 року на суму 187040,09 грн.

Факт використання вказаного товару у господарській діяльності позивача, відповідач не заперечує.

Заперечуючи реальність господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Агро-Санінвест», відповідач зазначив, що відповідно до даних ІС «Податковий блок» ТзОВ «Агро-Санінвест» в 2018 році, звіт форми 1-ДФ не містить даних про придбання макухи соняшникової.

Відповідно до поданих ТзОВ «Агро-Санінвест» податкових декларацій, відповідач встановив відсутність здійснення товариством операцій з придбання (виготовлення) макухи соняшникової.

ТзОВ «Агро-Санінвест», згідно з інформаційними базами даних, звітність щодо наявності основних засобів та наявності найманих працівників в 2017 році не подало.

При цьому, апеляційний суд встановив, що доказів на підтвердження цих обставин відповідач не надав.

Враховуючи надані позивачем первинні документи, апеляційний суд встановив, що господарські операції між ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» та ТзОВ «Агро-Санінвест» щодо придбання макухи соняшникової фактично відбулися, доказів протилежного відповідач не надав.

Апеляційний суд звертає увагу, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат чи податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що позивач довів те, що господарські операції між ПАТ «Птахофабрика Тернопільська» та ТзОВ «Новація Грін», ТзОВ «Агро-Санінвест», ТзОВ «Вайзен-Ц» фактично відбулись, натомість відповідач доказів протилежного не надав.

Натомість, суд першої інстанції врахував позицію відповідача та дав оцінку доказам, які відповідач не надав та яких в справі немає.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції поверхнево дослідив господарські операції позивача з його контрагентами, а тому зробив помилковий висновок про недотримання позивачем податкової дисципліни в контексті сплати податку на додану вартість та формування податкового кредиту.

Враховуючи ці міркування, апеляційний суд вважає, що податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Оскільки, податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу є похідними рішеннями і прийняті на основі податкових повідомлень-рішень, які є протиправними, то такі з урахуванням зроблених вище висновків належить скасувати.

Водночас, апеляційний суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04 від 10 лютого 2010 року): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) від 09 грудня 1994 року, серія A,303-A, п. 29).

Крім того, апеляційний суд зазначає, що до апеляційної скарги позивач додав докази, які підтверджують обставини придбання ТзОВ «Вайзен-Ц» макухи соняшникової у ТзОВ «Борисфен-Груп-ЛТД».

При цьому, відповідно до частини 4 статті 308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, на думку апеляційного суду, позивач не надав доказів неможливості подання цих документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, оскільки обставини щодо джерела походження макухи соняшникової досліджувались ще на стадії податкової перевірки.

Тому, апеляційний суд не бере до уваги ці докази.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд звертає увагу на наступні обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наведених обставин судові витрати позивача, а саме судовий збір за подання позовної заяви, сплачений на підставі платіжного доручення № 5335 від 21.01.2019 року в сумі 19210,00 грн. та за подання апеляційної скарги, сплачений на підставі платіжного доручення № 2002 від 24.07.2019 року в сумі 28815,00 грн. необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області в сумі 48025,00 грн.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного підприємства «Птахофабрика Тернопільська» задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 500/305/19 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов приватного акціонерного підприємства «Птахофабрика Тернопільська» до Головного управління Державної фіскальної служби Тернопільської області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби Тернопільської області № від 12.12.2018 року, на підставі якого, ПАТ «Птахофабрика Тернопільська», збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 1 301 643 грн. та донараховано штрафну санкцію у сумі 650 821,5 грн.

Визнати протиправним і скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби Тернопільської області № 1356-54 від 18.01.2019 року.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби Тернопільської області про опис майна у податкову заставу № 184/10-5/19-00-54-09/1447 від 21.01.2019 року.

Стягнути на користь приватного акціонерного підприємства «Птахофабрика Тернопільська» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби Тернопільської області судовий збір в розмірі 48025 (сорок вісім тисяч двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повний текст постанови виготовлено 30.09.2019 року