Справа № 480/4380/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 р.Справа № 480/4380/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного правління Держгеокадастру у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 30.01.10 року по справі № 480/4380/18

за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 ) в інтересах ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту - ГУ Держгеокадастру у Сумській області, відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) у наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, викладена у листі від 30.10.2018 р. № Д-1233 8-4905/21-18;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) надати дозвіл ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області;

- стягнути на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, Код ) судовий збір.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, викладене в листі від 30.10.2018 № Д-12338-4905/21-18 про відмову у надані ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл ОСОБА_2 згідно заяви від 21.09.2018, зареєстрованої в Головному управлінні Держгеокадастру у Сумській області 01.10.2018 № Д-12338/0/94-18 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

ГУ Держгеокадастру у Сумській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 р. по справі №480/4380/18 та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

В обґрунтування вимог скарги посилається, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дійшов висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи, а також судом невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку визначеному Законом (частина п`ята статті 116 Земельного кодексу України). Посилається, що даною нормою законодавства чітко зазначено, що передача земельних ділянок, які перебувають у користуванні (постійному чи на умовах оренди) громадян можуть передаватися у власність громадян після припинення права користування ними, однак даний факт не взято судом першої інстанції до уваги при прийнятті рішення по справі. Зазначає, що право оренди на земельну ділянку щодо якої звернулась ОСОБА_1 з метою розроблення проекту землеустрою у встановленому порядку не припинено. Посилається, що не погоджується стосовно задоволених судом першої інстанції вимог про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області за межами населеного пункту, та прийняти відповідне рішення по даній справі, тим самим фактично зобов`язуючи надати дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку, яка перебуває в оренді іншої особи. Вказує, що у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Сторони по справі про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи.

Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 від імені та в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_2 склала та направила до ГУ Держгеокадастру у Сумській області клопотання від 21.09.2018 (зареєстроване в ГУ Держгеокадастру 01.10.2018 за № Д-12338/0/94-18) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

До заяви позивачем було додано нотаріально засвідчену заяву ТДВ "Маяк" від 23.08.2018 про те, що ТДВ "Маяк" є землекористувачем земельної ділянки загальною площею 67,8915 га, згідно з договором, укладеним з Тростянецькою районною державною адміністрацією, та надає згоду ОСОБА_2 на безоплатне вилучення частини земельної ділянки та її безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

Листом від 30.10.2018 № Д-12338-4905/21-18 ГУ Держгеокадастру повідомило позивача про неможливість задоволення поданої ним заяви з огляду на те, що землі, за рахунок яких планується відведення земельної ділянки у власність, перебувають у користуванні на умовах оренди у іншої особи. З урахуванням ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЗК України, вилучення земельної ділянки може бути здійснено виключно щодо земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні, у зв`язку із чим надання згоди на вилучення не поширюється на випадки, за яких земельна ділянка перебуває у користуванні на умовах оренди. Також відповідач зазначив, що оскільки ОСОБА_2 є малолітньою особою, на вчинення правочину необхідно отримати згоду батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону, а тому управління не має правових підстав для вирішення по суті питання, порушеного в заяві.

ОСОБА_1 , вважаючи, протиправною та такою, що підлягає скасуванню відмова Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, викладену у листі від 30.10.2018 р. № Д-1233 8-4905/21-18, звернулася в інтересах ОСОБА_2 до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ГУ Держгеокадастру, як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності свого рішення щодо відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Приписами ч.3 ст.22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з ч.1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною 6 ст.118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Приписами абз. 1 ч.7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, земельним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Отже, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (далі по тексту - Положення № 333) та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2016 року за № 1391/29521.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому п. 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до приписів вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 16.05.2019 р. від №812/1312/18.

Колегія суддів зауважує, що в межах спірних правовідносин по даній справі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області не із зверненням, а із відповідною заявою (клопотанням), за наслідками розгляду якої (якого) суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення, в той час, як останній протиправно направив відповідь у формі листа від 30.10.2018 р. №Д-12338-4905/21-18.

Отже, відсутність належним чином оформленого рішення Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його наданні у формі наказу, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 27.08.2019 року по справі №0840/3018/18.

Колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем по справі лист від 30.10.2018 р. №Д-12338-4905/21-18, яким повідомлено, що управління не має правових підстав для вирішення по суті питання, порушеного в заяві, оскільки вилучення земельної ділянки може бути здійснено виключно щодо земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні, у зв`язку із чим надання згоди на вилучення не поширюється на випадки, за яких земельна ділянка перебуває у користуванні на умовах оренди, а також з огляду на те, що оскільки ОСОБА_2 є малолітньою особою, на вчинення правочину необхідно отримати згоду батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону, не може вважатися, як належна відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Отже, з урахуванням вказаного вище, відмова Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, з визначенням її у формі листа, є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності задоволення вимог позивача в частині визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, викладену у листі від 30.10.2018 р. № Д-12338-4905/21-18.

Щодо посилання відповідача на те, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку визначеному Законом (частина п`ята статті 116 Земельного кодексу України), тобто даною нормою законодавства чітко зазначено, що передача земельних ділянок, які перебувають у користуванні (постійному чи на умовах оренди) громадян можуть передаватися у власність громадян після припинення права користування ними, однак даний факт не взято судом першої інстанції до уваги при прийнятті рішення по справі, колегія суддів їх відхиляє з урахуванням вже вказаного вище, оскільки рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області, проте в даному випадку відповідачем такого індивідуального правового акту у формі наказу не було оформлено.

Стосовно посилання відповідача на те, що право оренди на земельну ділянку щодо якої звернулась ОСОБА_1 з метою розроблення проекту землеустрою у встановленому порядку не припинено, то колегія суддів зауважує, що ці доводи не впливають на вирішення даної справи, оскільки відповідач повинен був за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 прийняти індивідуальний правовий акту у формі наказу, а не надавати відмову у формі листа.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) надати дозвіл ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів зауважує, що критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 10.04.2019 р. по справі №826/11251/18, яку застосовує суд апеляційної інстанції з урахуванням матеріалів даної справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл ОСОБА_2 згідно заяви від 21.09.2018, зареєстрованої в Головному управлінні Держгеокадастру у Сумській області 01.10.2018 № Д-12338/0/94-18 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області,

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, буде саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а тому, з урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, необхідно вийти за межі вимог та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.09.2018 р. про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

Вказаний вище висновок узгоджується з судовою практикою Верховного Суду (постанова від 14.08.2019 р. по справі №480/4298/18).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року по справі №480/4380/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково, визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, викладену у листі від 30.10.2018 р. № Д-12338-4905/21-18, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.09.2018 р. про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. В іншій частині в задоволенні позову необхідно відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_3 про стягнення на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області судового збору, які були зазначені в адміністративному позові, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до адміністративного позову було додано квитанцію №24_12 від 21 листопада 2018 р. про сплату ОСОБА_2 судового збору за подання позову на суму 704, 80 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Пунктом 7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Приписами ч.ч.1, 3 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, і просити про їх захист. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Відповідно до ч.2 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Частиною 1 ст.56 КАС України визначено, що права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Відповідно до ч.1 ст.242 Цивільного кодексу України визначено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Тобто, аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що малолітні особи не наділені адміністративною процесуальною дієздатністю, а тому не можуть бути самостійними учасниками в адміністративному процесі.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом щодо захисту прав та інтересів її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується завіреною копією відповідного свідоцтва про народження, яке міститься в матеріалах даної справи, колегія суддів, враховуючи вказані вище приписи законодавства, вважає, що на неї поширюється дія п.7 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому в розумінні вказаного Закону вона є особою, яка звільнена від сплати судового збору і за подання такого позову не справляється вказаний збір.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною 2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Отже, з урахуванням змісту приписів вказаної вище норми, ОСОБА_1 , як законний представник її малолітнього сина, має право в інтересах ОСОБА_2 звернутися з відповідним клопотанням до суду першої інстанції про повернення останньому сплаченого ним судового збору відповідно до квитанції №24_12 від 21 листопада 2018 р. за подання адміністративного позову по справі, а тому в даному випадку суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (40021, м. Суми, вул. Петропавлівська, 108, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 року по справі №480/4380/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, викладену у листі від 30.10.2018 р. № Д-12338-4905/21-18.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 21.09.2018 р. про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Криничанської сільської ради Тростянецького району Сумської області.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 30.09.2019 року