Справа № 826/6973/15
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6973/15 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Кузьменка В.В., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури міста Києва на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Прокуратури м. Києва третя особа: Прокуратура Солом`янського району міста Києва про скасування наказу, поновлення на публічній службі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Прокуратури міста Києва, Міністерства юстиції України та з урахуванням поданих заяв про уточнення позовних вимог, просив суд:

- скасувати наказ в.о. прокурора міста Києва №756к від 20 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади першого заступника прокурора Солом`янського району міста Києва;

- поновити на посаді першого заступника прокурора Солом`янського району міста Києва;

- стягнути з Прокуратури міста Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 березня 2015 року і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;

- зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади», відомості стосовно ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року позов задоволено.

Як вбачається із змісту судового рішення від 30 травня 2019 року №826/6973/15 судом не визначено дати поновлення на роботі та конкретного розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача - Прокуратури міста Києва.

Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2019 року пункти 3,4,5 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року в адміністративній справі №826/6973/15 доповнено наступним:

" 3. Поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Солом`янського району міста Києва з 23 березня 2015 року.

4. Стягнути з Прокуратури міста Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 березня 2015 року по 30 травня 2019 року у розмірі 442552,14 гривень (чотириста сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дві грн 14 коп).

5. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Солом`янського району міста Києва та стягнення з Прокуратури міста Києва на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 9307,98 грн (дев`ять тисяч триста сім грн 98 коп.)".

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням Прокуратура м. Києва звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване додатковерішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається із змісту судового рішення від 30 травня 2019 року №826/6973/15 судом не визначено дати поновлення на роботі та конкретного розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача - Прокуратури міста Києва.

Так, виходячи із змісту оскаржуваного наказу №756к датою звільнення радника юстиції ОСОБА_1 з посади першого заступника прокурора Солом`янського району міста Києва є 20 березня 2015 року.

Оскільки рішенням суду встановлена протиправність вказаного наказу, то датою поновлення позивача - ОСОБА_1 на посаді першого заступника прокурора Солом`янського району міста Києва слід вважати 23 березня 2015 року, з урахуванням вихідних днів.

Що стосується розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Період, за який обчислюється середня заробітна плата визначено розділом ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100).

Так відповідно до п. 3 ч. 2 Порядку № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Частиною 5 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки про доходи від 06 червня 2019 року вбачається, що позивачу за останні два місяці, що передували звільненню, тобто за січень та лютий 2015 року, нараховано заробітну плату на загальну суму 14818,32 гривень.

Виходячи з цього, середньоденний заробіток позивача становив 14818,32 грн/35 робочих днів = 423,09 грн.

Кількість робочих днів у період вимушеного прогулу починаючи з 23 березня 2015 року і по день ухвалення рішення - 30 травня 2019 року становить 1046 днів.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме: з 23 березня 2015 року по 30 травня 2019 року, становить: 423,09 х 1046 = 442552,14 грн.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за весь період, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи відсутні підстави зазначати, що заява про поновлення на роботі понад один рік розглядалась з вини позивача.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року (справа №826/808/16).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції..

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокуратури м. Києва - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.

Повний текст постанови виготовлено 30.09.2019.