Справа № 560/962/19
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/962/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

26 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати дії Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну та скасування посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 15.01.2014 неправомірними та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну та скасування посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 15.01.2014;

- стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання листа Кам`янець-Подільського ОМВК від 12.12.2018 №3384/2, стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мурманська Російської Федерації, проживаючого на той час на території України по посвідці на постійне проживання як громадянина РФ, який у грудні 2018 звернувся до Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату з метою вступу на військову службу до ЗСУ у 8 полк спеціального призначення (м.Хмельницький), щодо законності перебування на території України іноземного громадянина, Управлінням Служби безпеки України в Хмельницькій області, проведено перевірку.

Під час перевірки Управлінням Служби безпеки України в Хмельницькій області виявлено порушення чинного законодавства України в міграційній сфері, які були допущені ОСОБА_1 під час оформлення дозволу на імміграцію в Україні.

Встановлено, що позивач 01.10.2013 звернувся до територіального підрозділу УДМСУ в Хмельницькій області з заявою про отримання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію".

У вказаній анкеті ОСОБА_1 власним підписом засвідчив правдивість відомостей, вказаних у заяві-анкеті, зокрема, в частині, що стосується відсутності громадянства інших країн, крім країни походження (Російської Федерації). Під час подачі документів позивач надав оригінал та офіційний переклад паспорта громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданого 25.12.2012 ФМС РФ 23001.

Відповідно до отриманої з Кам`янець-Подільського ОМВК офіційної інформації, Управлінням Служби безпеки України в Хмельницькій області встановлено, що станом на 01.10.2013 крім громадянства Російської Федерації, позивач перебував у громадянстві Норвегії, що підтверджується паспортом НОМЕР_3 виданим 09.08.2013.

Рішенням Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 15.03.2019 № 173 позивачеві, на підставі пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію" скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 13.12.2013.

На підставі вказаного рішення, позивачеві також скасована посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 15.01.2014, відповідно до вимог підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.

Позивач, вважаючи, що оскаржуваними рішеннями відповідача порушені його права, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про імміграцію" імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Зі змісту п.1 ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію" слідує, що дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

З матеріалів справи слідує, що позивач отримав дозвіл на імміграцію в Україну 13.12.2013 відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію", оскільки перебував на той час у шлюбі з громадянкою України понад два роки. Шлюб укладено 14.05.2011 року (а.с.150).

Суд встановив, що вищевказаний дозвіл на імміграцію в Україну скасований на підставі того, що позивач в анкеті не зазначив, що станом на 01.10.2013 крім громадянства Російської Федерації, позивач перебував у громадянстві Норвегії.

Статтею 12 Закону України "Про імміграцію" визначено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Суд зазначає, що зазначає, що Законом України "Про імміграцію" встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну зі змісту якого вбачається, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта.

Колегія суддів враховує той факт, що інформацію стосовно громадянства Норвегії ОСОБА_1 самостійно надано до Кам`янець-Подільського ОМВК. Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, зазначена інформація стосовно громадянства Норвегії позивача не могла негативно вплинути на отримання дозволу на імміграцію в Україну.

Також слід врахувати, що у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.151). Позивач, його дружина та донька зареєстровані та проживають однією сім"єю в АДРЕСА_1 (а.с.152). Позивач отримав в органах ДФС реєстраційний номер та є платником податків в Україні (а.с.153).

Скасування цього дозволу, а не його зміна або скасування з прийняттям нового рішення, без врахування обставин, які існують, суттєво порушує права позивача, оскільки він мав передбачені законом підстави на отримання дозволу на імміграцію.

Доцільним є посилання суду першої інстанції на практику Європейського суду з прав людини", якою встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з судовою практикою: для матері/батька і дитини головним елементом сімейного життя є можливість постійного спільного проживання (постанова по справі МакМайкл проти Сполученого Королевства (McMichael v. United Kingdom) від 24.02.1995 р., Series A, № 307, р. 55, § 86).

Таким чином, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не враховувалось наявність малолітньої дитини та законне право дитини на проживання разом з батьками.

Крім того, згідно з положеннями статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача при відсутності будь-якої його вини у виниклих обставинах.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 вересня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.