Справа № 340/427/19
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 жовтня 2019 року

Київ

справа №340/427/19

адміністративне провадження №К/9901/26950/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Радишевської О.Р.,

суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року в справі №340/427/19 за позовом ОСОБА_1 до Фортечного районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - ОСОБА_2 - про скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фортечного районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в якому просив: скасувати постанову державного виконавця Фортечного районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 06.02.2019 ВП №41189286 про накладення на нього штрафу в розмірі 42414 грн.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року до участі у справі як третю особу залучено ОСОБА_2 .

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року в задоволені позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року залишено без змін.

24 вересня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року в справі №340/427/19.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції встановлено, що її прийнято у відкритому судовому засіданні 07.08.2019, дати виготовлення повного тексту цієї постанови не зазначено. За таких обставин, останнім днем строку на її касаційне оскарження є 06.09.2019.

Проте касаційну скаргу подано лише 20.09.2019, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі скаржник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. Зазначає, що копію постанови Третього апеляційного адміністративного суду 07 серпня 2019 року в справі №340/427/19 він отримав 30 серпня 2019 року. На підтвердження цього заявник додав копію конверта, яким направлялось оскаржуване судове рішення.

Оскільки касаційну скаргу подано скаржником протягом тридцяти днів з дня вручення йому оскаржуваного судового рішення, Суд уважає, що заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.

Водночас, проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Статтями 280, 281, 287, 288 КАС України передбачено особливості провадження у справах за адміністративними позовами органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах за адміністративними позовами про усунення перешкод та заборону втручання у здійснення права на свободу мирних зібрань; особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України.

За такого правового регулювання оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Такими чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у визначеній категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення, ухваленого за наслідком касаційного провадження, судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

З матеріалів касаційної скарги встановлено, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що подана ним касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ. У цьому випадку, доводи касаційної скарги жодним чином не вказують та не наводять таких обставин, обмежуються по суті доводами зазначеними в апеляційній скарзі, оцінка та аналіз яким була надана судом апеляційної інстанції під час перегляду судового рішення суду першої інстанції. Ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Отже, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Зазначене відповідає Рекомендації №R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, відповідно до якої Державам-членам запропоновано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їхнього розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі «Levages Prestations Services v. France» («Леваж Престасьон Сервіс проти Франції») від 23.10.1996, заява №21920/93 та рішення у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» («Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії») від 19.12.1997, заява №26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливості перегляду будь-яких судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 березня 2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року в справі №340/427/19 за позовом ОСОБА_1 до Фортечного районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - ОСОБА_2 - про скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко