Справа № 580/589/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/589/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу міського голови Тальнівської міської ради, голови виконавчого комітету Тальнівської міської ради Юрченка Олексія Віталійовича на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року, суддя Гаврилюк В.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тальнівської міської ради про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження в.о. міського голови Белінської А.П. за №17 Рк від 16.01.2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлення його на роботі на посаді спеціаліста І категорії з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення і територій відділу житлово-комунального господарства, благоустрою, охорони навколишнього природного середовища, інфраструктури комунальної власності і містобудування апарату управління Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету з 19 січня 2019 року; стягнення з виконавчого комітету Тальнівської міської ради середній заробіток за час вимішеного прогулу з 19.01.2019 року по день фактичного поновлення на роботі.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, міський голова Тальнівської міської ради, голова виконавчого комітету Тальнівської міської ради Юрченко Олексій Віталійович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13.06.2019 року та ухвалити нове судове рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розпорядження виконавчого комітету Тальнівської міської ради від 16.05.2017 року № 160-Рк з 16.05.2017 року ОСОБА_1 призначено на посаду спеціаліста І категорії з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення і території відділу житлово-комунального господарства, благоустрою, охорони навколишнього природного середовища, інфраструктури, комунальної власності і містобудування апарату управління Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету

14 січня 2019 року Макеєнко Л.М. , начальник відділу ЖКГ, благоустрою, інфраструктури, охорони навколишнього природного середовища, комунальної власності і містобудування, подав в.о. міського голови Тальнівської міської ради доповідну записку, в якій зазначив, що позивач 14.01.2019 року прийшов на роботу о 8 год 45 хв, причину запізнення пояснити не міг.

14 січня 2019 року комісія відповідача склала акт фіксації перебування на роботі у нетверезому стані спеціаліста І категорії з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення і територій відділу житлово-комунального господарства, благоустрою, охорони навколишнього середовища, інфраструктури, комунальної власності і містобудування апарату управління Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету ОСОБА_1 (час складання акту - 09:15), в якому зазначено, що позивач з`явився на роботу із запізненням на одну годину та з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Комісією запропоновано позивачеві добровільно пройти медичне обстеження на предмет підтвердження чи спростування факту перебування у нетверезому стані з огляду, на що ОСОБА_1 погодився та залишив своє робоче місце для відбуття в медичний заклад.

Також комісією відповідача складено акт про відмову надання пояснень про появу на роботі у нетверезому стані позивача від 14.01.2019 року (час складання - 09:15), в якому вказано, що 14.01.2019 року ОСОБА_1 з`явився на роботі із запізненням на одну годину та у нетверезому стані, надавати пояснення щодо запізнення та появу на робочому місці у нетверезому стані ОСОБА_1 відмовився.

14 січня 2019 року комісією Тальнівської міської ради складено акт фіксації відмови спеціаліста І категорії з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення і територій відділу житлово-комунального господарства, благоустрою, охорони навколишнього середовища, інфраструктури, комунальної власності і містобудування апарату управління Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету ОСОБА_1 (час складання акту - 09:40) від проходження медичного огляду. В даному акті вказано, що позивач відмовився добровільно за рахунок Тальнівської міської ради в супроводженні працівників міської ради пройти медичне обстеження на предмет підтвердження чи спростування факту перебування у нетверезому стан.

Проте, у подальшому ОСОБА_1 самовільно взяв лист від 14.01.2019 року № 01-16/17 про проведення медичного огляду на предмет встановлення факту вживання алкоголю та залишив своє робоче місце.

14 січня 2019 року Тальнівською ЦРЛ складено акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 24 (дата заповнення вказаного акту 14.01.2019 року о 15 год. 20 хв.). Висновком у даному акті є те, що ОСОБА_1 - тверезий.

14 січня 2019 року розпорядженням міського голови Тальнівської міської ради №14-Рк відсторонено позивача від роботи на один календарний день 14.01.2019 року, вирішено вважати день 14.01.2019 року ОСОБА_1 увільненням від роботи і оплату за роботу в цей день не проводити.

15 січня 2019 року позивач подав в.о. міському голові Тальнівської сільської ради пояснюючу, в якій зазначив, що запізнився на робоче місце 14.01.2019 року прибувши о 8:45 в зв`язку із сімейними обставинами, попередити про запізнення не було можливості.

15 січня 2019 року заступник сектору з юридичних питань апарату управління Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету склав службову записку та подав її до в.о. міського голови Тальнівської міської ради, в якій зазначено, що 15.01.2019 року до сектору з юридичних питань апарату управління Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету надійшли матеріали на вивчення та надання позицій, щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці спеціаліста І категорії з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення і населених відділу ЖКГ, благоустрою, охорони навколишнього природнього середовища, інфраструктури, комунальної власності і містобудування апарату управління Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету ОСОБА_1

У вказаній записці зазначено, що в ході вивчення документів встановлено, що 14.01.2019 року ОСОБА_1 прибув на робоче місце із запізненням на одну годину, з ознаками алкогольною сп`яніння, про що складено відповідний акт. В той же час ОСОБА_1 запропоновано надати пояснення, але він відмовився, про що складено акт. О 09:20 год 14.012019 року було видано направлення на проходження медогляду в Тальнівську ЦРЛ, але у визначений час ОСОБА_1 до Тальнівської ЦРЛ не прибув, не повідомив про своє місцезнаходження та був відсутній на робочому місці. 15.01.2019 року ОСОБА_1 надав акт за № 24 від 14.01.2019 року виданий Тальнівською ЦРЛ з медичним висновком "тверезий", де зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений о 15 год 20 хв 14.01.2019 року. Відповідно до листа Міністерства охорони здоров`я України від 21.06.2013 року № 3.2-17/327/18254 порядок огляду порядок огляду на стан сп`яніння України регламентується по становою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" згідно з п. 7 Порядку, огляд проводиться на протязі двох годин з моменту виявлення, а тому медичний огляд був проведений з порушенням порядку огляду на стан сп`яніння та не може бути врахований при прийнятті рішення за даним фактом.

16 січня 2019 року Тальнівською міською радою складено протокол № 1 засідання комісії по наданню згоди на розірвання трудової угоди, відповідно до якого вирішили засідання комісії провести без участі ОСОБА_1 та залишити право за роботодавцем вирішити питання звільнення ОСОБА_1

16 січня 2019 року комісією Тальнівської міської ради складено акт про відмову позивача ознайомитися з розпорядженням міського голови від 16.01.2019 року № 17-Рк "Про звільнення ОСОБА_1 "(час складання 16 год 45 хв).

16 січня 2019 року розпорядженням міського голови виконавчого комітету Тальнівської міської ради Черкаської області, керуючись частиною 10 пунктом 4 статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", відповідно до пункту 7 статті 40 КЗпП України та статті 24 Закону України "Про відпустки", враховуючи службову записку завідувача сектору з юридичних питань апарату управління Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету від 16.01.2019 року (вх. № 01-11/48 від 16.01.2019), звільнено з 18.01.2019 року ОСОБА_1 з посади спеціаліста І категорії з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення і територій відділу житлово-комунального господарства, благоустрою, охорони навколишнього природного середовища, інфраструктури комунальної власності і містобудування апарату управління Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України (появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння).

Позивач вважає своє звільнення з підстави перебування його на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння незаконним, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи даний спір колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) підставою для звільнення особи є поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Таким чином, власник може розірвати трудовий договір у разі появи працівника на роботі у нетверезому стані. Підставою для звільнення працівника є сам факт появи на робочому місці і у робочий час у нетверезому стані. Такий факт може встановлюватися не лише спеціальним обстеженням з використанням відповідних технічних засобів, а й будь-якими іншими доказами, допустимими з точки зору процесуального права. Між тим, обов`язок доведення факту появи працівника на роботі у нетверезому стані лежить на власнику.

Суд звертає увагу, що звільнення на підставі пункту 7 частини 1 статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення, а тому воно повинно проводитись з додержанням правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. З цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Звільнення за появу на роботі в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння застосовується до працівника незалежно від того, чи притягався він раніше до дисциплінарної відповідальності та чи вживались до нього заходи громадського стягнення. Власник або уповноважений ним орган вправі звільнити працівника за цією підставою і при одноразовому порушенні трудової дисципліни, дотримуючись при цьому порядку і строків накладення дисциплінарних стягнень.

Судом першої інстанції встановлено, що складений відповідачем акт від 14.01.2019 року не підтверджує факт перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння, оскільки містить лише припущення про нібито перебування останнього в нетверезому стані на підставі явно недостатніх ознак, та спростовується відомостями, що містяться у акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 24, заповненому 14.01.2019 року.

Доводи відповідача про те, що оскільки позивач відмовився від медичного обстеження, є доказом того, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки сама відмова не може бути належним доказом перебування особи в стані алкогольного сп`яніння.

Наданий в ході апеляційного розгляду справи лист Центральної Тальнівської лікарні про те, що лікар, який проводив обстеження, перебував у день обстеження у відрядженні, не може бути доказом того, що позивач перебував на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, сам акт медичного обстеження на сьогоднішній день не визнано недійсним чи незаконним.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, з огляду на встановлені обставини, та враховуючи, що факт знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння 14.01.2019 року не підтверджений належними та допустимими доказами, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність видання наказу відповідачем про звільнення позивача на підставі пункту 7 частини 1 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України поновленню на роботі підлягає працівник, який був звільнений без законної підстави або незаконно переведений на іншу роботу. Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи.

Враховуючи, що звільнення позивача є протиправним, останній підлягає поновленню на роботі з дати його незаконного звільнення з виплатою середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладені норми, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

При цьому пунктом 3 розділу ІІІ Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Правова позиція аналогічного змісту щодо правильності застосування норми статті 235 кодексу законів про працю України та Порядку наведена у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі №359/10023/16-ц.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Відповідно до наданої відповідачем довідки про середній заробіток ОСОБА_1 останньому у листопаді 2019 року нараховано заробітну плату у сумі 5608,84 грн, у грудні 2019 року - 2216,88 грн, кількість відпрацьованих днів у листопаді становить - 17 дні, у грудні 2019 року - 5 днів.

Відтак, середньоденна заробітна плата становить 355,67 грн (5608,84 грн + 2216,88 грн/17 дні + 5 днів).

Суд встановив, що період вимушеного прогулу позивача становить з 19.01.2019 по 13.06.2019 (день ухвалення судового рішення) - 148 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з виконавчого комітету Тальнівської міської ради, за період 19.01.2019 по 13.06.2019 (виходячи з розрахунку 355,67 х 148 днів) у сумі 52639,16 грн з відрахуванням відповідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку.

Зазначений розрахунок та суму середнього заробітку за час прогулу позивач не оспорює та апеляційну скаргу щодо його неправильності до суду не подавав.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Тому суд першої інстанції правомірно застосував зазначену норму закону щодо правовідносин, що виникли між сторонами в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах за 1 місяць.

Посилання апелянта на лист Міністерства охорони здоров`я від 21.06.2013 року №3.22-17/327/18254 та на Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою огляду стану сп`яніння….» від 17.12.2018 року №1103, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки зазначений Порядок визначає процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду.

Відповідно до п.2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

За змістом п.7 та 8 зазначеного поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, зазначений Порядок стосується лише правовідносин, які виникли у зв`язку з керуванням водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та якого було зупинено представником поліції і не може бути застосований до даних правовідносин.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу міського голови Тальнівської міської ради, голови виконавчого комітету Тальнівської міської ради Юрченка Олексія Віталійовича залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 01 жовтня 2019 року.