Справа № 308/2135/18
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8661/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Судової-Хомюк Н.М.,

секретаря судового засідання Герман О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (головуючий суддя Данко В.Й.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді 19 липня 2019 року у справі № 308/2135/18 за позовом ОСОБА_2 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

01.03.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС, просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0519/30500/18 від 20.02.2018 за відсутністю в діях позивача складу порушення митного законодавства.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ввіз на митну територію України автомобіль марки «Renault» моделі «ESPASE» в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» і повинен був вивезти такий з митної території України у визначений законодавством термін, тобто до 18.07.2017 включно, однак, дані вимоги закону не були виконані. Суд першої інстанції дійшов висновку, що розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбачене частиною 3 статті 481 МК України, за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих, розглядається не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2019 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивач не ввозив на територію України легковий автомобіль марки «Renault» моделі «ESPASE». Скаржник вказує, що перетинав 18.07.2016 кордон Словацької Республіки в пункті пропуску «Вишнє-Нємецьке-Ужгород», однак був пасажиром, а не водієм транспортного засобу. Зазначає, що не знає де знаходиться вказаний автомобіль, хто ним користується, ніколи і нікому цей автомобіль не передавав, таким не керував. Вказує, що 20.01.2018 при в`їзді на територію України із Угорщини дізнався, що такий автомобіль ввезено ОСОБА_3 , з яким позивач не знайомий, повноваження на перевезення автомобіля такому не надавав. Вказує, що суд першої інстанції не встановив на підставі чого позивач є власником чи користувачем ввезеного автомобіля.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи в порядку встановленому статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що відповідно до частини 2 статті 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 230 КАС України секретарем забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 20.02.2018 заступником начальника Закарпатської митниці ДФС за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил винесено постанову в справі про порушення митних правил №0519/30500/18, відповідно до якої 20.01.2018 о 20 год. 58 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд в Україну» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «Passat», реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_8 , в якому в якості пасажира слідував громадянин Угорщини ОСОБА_2 , який прямував у приватний справах з Угорщини в Україну, до родичів на адресу: АДРЕСА_1 . Формою проходження митного контролю ОСОБА_2 обрав порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». До митного контролю гр. Угорщини ОСОБА_2 подано закордонний паспорт номер НОМЕР_7 від 13.08.2014.

Під час здійснення митних формальностей внаслідок спрацювання АСАУР встановлено, що відносно ОСОБА_2 наявне орієнтування Закарпатської митниці ДФС від 20.11.2017 №11243/07-70-63/47 щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України транспортного засобу реєстраційний номерний знак Чехії - НОМЕР_6 .

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, встановлено, що 18.07.2016 через митних пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, гр. України ОСОБА_2 ввіз легковий автомобіль марки «Renault» моделі «ESPASE», номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Чехії - НОМЕР_6 та станом на 20.01.2018 транспортний засіб не вивезено за межі митної території України.

Вказане стало підставою для визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 481 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі - 17 000 грн.

Вважаючи вказану постанову незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Частиною 3 статті 481 Митного кодексу України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил, (далі - МК України) встановлено, що перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Згідно з частиною 5 статті 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, правопорушення передбачене статтею 481 МК України, яке ставиться відповідачем у вину позивачеві, характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування (виявлення) уповноваженими особами митних органів, а адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення. Тому, при розгляді справи про порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України та вирішення питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно з`ясувати питання дня виявлення вказаного правопорушення.

Пункт 1 частини 1 статті 481 МК України встановлює, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Згідно з наданих ОСОБА_2 пояснень, зазначених у протоколі про порушення митних правил №0519/30500/18 від 20.01.2018 та в постанові в справі про порушення митних правил №0519/30500/18 від 20.02.2018, йому невідомо місце знаходження легкового автомобіля марки «Renault» моделі «ESPASE», номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Чехії - НОМЕР_6 , вказаний транспортний засіб особисто не ввозив на митну територію України.

Відповідно до письмових пояснень, відібраних у ОСОБА_2 головним державним інспектором Закарпатської митниці ДФС 20.01.2018, ніяких автомобілів на митну територію України ОСОБА_2 не ввозив, через митний пост «Ужгород» їздив виключно пасажиром, водіїв не пам`ятає.

Так, згідно з пунктом 14 Розділу І «Загальні положення» Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, митні органи для звітності ведуть облік ТЗ, що переміщуються через митний кордон України і належать громадянам, із застосуванням Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі - ЄАІС), яка створюється з метою забезпечення реалізації державної політики у митній справі, серед основних завдань якої є збирання, оброблення, створення, накопичення, аналіз, передавання та зберігання інформації у сфері митної справи, а також контроль за переміщенням вантажів, що перебувають під митним контролем, як через митний кордон України, так і в її межах.

Відповідно до Витягу з ЄАІС за період з 18.07.2016 по 18.08.2016 станом на 20.01.2018 автомобіль марки «Renault» моделі «ESPASE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , 18.07.2016 о 16:40:14 ввезений в Україну по смузі «зелений коридор» водієм «Szernyi Ferenc» адреса «HU, KISLETA, POCI UT 64».

Згідно з долученою до матеріалів справи інформацією з інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») транспортний засіб марки «Renault» моделі «ESPASE», номер кузова: НОМЕР_4 , реєстраційний номерний знак Чехії 4 НОМЕР_6 18.07.2016 о 15:56 ввезений на митну територію України через пункт пропуску «Ужгород» та 18.07.2016 о 16:35 вивезено. При цьому в графі « П.І.Б. водія та пасажирів, які знаходились в т/з» при виїзді зазначено « ОСОБА_3 », при в`їзді - « ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ».

Відповідно до даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску з червня 2016 року по липень 2016 року вказаний транспортний засіб з метою особистого користування в митному режимі «транзит» по смузі «зелений коридор» ввозився на митну територію України та вивозився з такої ОСОБА_3 , а 18.07.2016 ввезений з метою особистого користування в митному режимі «тимчасового ввезення до 1 року» по смузі «зелений коридор» Szernyi Ferenc, адреса - HU , KISLETA, POCI UT 64.

Будь-яких інших документів на підтвердження ввезення позивачем зазначеного транспортного засобу сторонами не подано.

В свою чергу, особа, яку притягнуто до відповідальності позивач по справі, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, відповідно до даних закордонного паспорту позивача номер НОМЕР_7 від 13.08.2014 місцем народження вказано «Nagydobrony» (с. Велика Добронь).

Таким чином, аналізуючи вимоги частини 1 статті 486, статті 489 МК України, щодо з`ясування обставин кожної справи та вирішення її з дотриманням вимог закону, а також приписів частини 1 статті 466 МК України, щодо застосування адміністративного стягнення за порушення митних правил не інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України, вимог пунктів 2 та 3 частини 1 статті 531 МК України, щодо підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, враховуючи розбіжності в даних щодо місця проживання особи, вказаної в інформації з електронних баз даних ЄАІС ДМСУ, Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, та даних позивача, якого притягнено до відповідальності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил винесена без дотримання законодавчих приписів та без врахування обставин у справі, не перевірено факт ввезення саме позивачем спірного автомобіля на митну територію України, а тому постанова в справі про порушення митних правил №0519/30500/18 від 20.02.2018 підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у пункті 58 Рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статей 317 та 286 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, що має наслідком скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо судових витрат, то такі, в силу приписів статті 139 КАС України, розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 230, 241, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 липня 2019 року у справі № 308/2135/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0519/30500/18 від 20.02.2018 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 01.10.2019