Справа № 280/4955/18
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/4955/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року (суддя Максименко Л.Я., повний текст рішення складено 08 травня 2019 року) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

третя особа Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у листопаді 2018 року звернувся до суду з позовом, якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області: № від 06 вересня 2018 року, № від 06 вересня 2018 року; № від 06 вересня 2018 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до податкового органу було подано Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за звітний період 2 квартал 2016 року, в якому відображено нарахування доходу фізичній особі із РНОКПП № НОМЕР_1 (ідентифікаційний код позивача) в сумі 6718675,77 грн.

ГУ ДФС у Запорізькій області на адресу ОСОБА_1 було направлено лист від 21.09.2017, яким повідомлено про необхідність подання останнім декларації за 2016 рік у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага, а саме, прощений борг ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 6718675,77 грн.

ОСОБА_1 листом від 04.10.2017 повідомив відповідача, що прощена третьою особою сума боргу не є сумою, яка включається до податкового розрахунку суми доходу. Крім того, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не повідомив про суму прощеного боргу, яку розрахував і включив до податкового розрахунку доходу, що виключає можливість його відображення у податковій декларації та сплати податку з такого доходу.

Посадовими особами ГУ ДФС України у Запорізькій області у період з 24.07.2018 по 06.08.2018 було проведено невиїзну позапланову документальну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів фізичних осіб за ознакою доходу « 126» у 2016 році, за результатами якої складено Акт № 798/08-01-13-05/ від 13.08.2018.

На підставі висновків акту відповідачем 06 вересня 2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями на суму 1209237,62 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 302309,41 грн.; № , яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за платежем «податок на доходи фізичних осіб» у сумі 170,00 грн.; № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» за податковими зобов`язаннями у розмірі 100780,14 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 25195,04 грн.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 , порушено пп. «д» 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України та пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1, пп. 179.7 ст. 179 ПК України, оскільки не надано до органів ДФС податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та не задекларовано дохід отриманий у вигляді «додаткового блага» за ознакою « 126», в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних особі за 2016 рік у сумі 1209237,62 грн., донараховано військовий збір за 2016 рік у сумі 100780,14 грн. та застосовано штрафні санкції.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. 165.1.55 п. 165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/02-2/603 від 27 жовтня 2006 року, за умовами якої банк зобов`язувався надавати позивачу кредитні кошти, а позивач - використовувати отримані кредити за цільовим призначенням, сплачувати проценти за користування кредитом та після спливу визначеного договором строку - повернути суму.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 16 квітня 2008 року було укладено кредитний договір № 010/02-02/603/5 та кредитний договір № 010/02-02/603/6, за якими надано кредитні кошти.

Між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 19 січня 2016 року було укладено Договір про припинення зобов`язань за кредитним договором № 010/02-2/603/5 від 16 квітня 2008 року та за кредитним договором № 010/02-2/603/6 від 16 квітня 2008 року, в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/603 від 27 жовтня 2006 року.

За умовами п. 1.1. вказаного договору сторони визнають і підтверджують, що розмір непогашеної боржником заборгованості за договорами про здійснення кредитної операції станом на день укладення цього договору складає 496896,29 доларів США.

Заборгованість за кредитним договором № 010/02-02/603/5 від 16 квітня 2008 року 338848,81 дол. США - заборгованість за кредитом; 63096,53 дол. США - заборгованість за процентами; 5376,03 дол. США - заборгованість за пенею по кредиту; 1740,29 дол. США - заборгованість за пенею по процентам.

Заборгованість за кредитним договором № 010/02-02/603/6 від 16 квітня 2008 року складає: 72496,13 дол. США - заборгованість за кредитом; 13793,70 дол. - заборгованість за процентами; 1147,62 дол. США - заборгованість за пенею по кредиту; 397,18 дол. США - заборгованість за пенею по процентам.

Згідно з п. 1.2. Договору від 19.01.2016 погашення боржником в строк до 31.05.2016 (включно) заборгованості в сумі не менше 158164,34 доларів США та настання в строк до 31.05.2016 (включно) відкладальної обставини, а саме, добровільне погашення ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору № 010/02-2/117 від 07 березня 2007 року, укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/603 від 27 жовтня 2006 року, в сумі не менше 175835,66 доларів США.

З наступного дня після виконання боржником зобов`язання та настання відкладальної обставини, залишок боргових зобов`язань ОСОБА_1 вважається прощеним та договори про здійснення кредитних операцій вважаються розірваними за згодою сторін, а сторони не матимуть надалі одна до одної жодних претензій, пов`язаних з виконанням чи припиненням зобов`язань за договорами.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, позивачем не заперечується, що договір про припинення зобов`язань за кредитними договорами виконаний сторонами, зобов`язання належним чином виконані позивачем, відкладальна обставина настала.

Згідно з довідкою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 140/8/60 від 30.01.2019, ОСОБА_1 31 травня 2016 року було прощенно заборгованість по кредиту у розмірі 266974,30 доларів США, заборгованість по процентам 80595,69 доларів США, заборгованість з пені за несвоєчасну сплату кредиту 5376,03 доларів США, заборгованість з пенсі за несвоєчасну сплату процентів 1740,29 доларів США. Курс НБУ на 31.05.2016 - 25,166002 USD/UAH.

Так, судом встановлено, що основна сума боргу (кредиту) ОСОБА_1 становить 266974,30 доларів США, що у перерахунку становить 6718675,77 грн.

У зв`язку з чим, як зазначалося вище, згідно з Податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за звітний період 2 квартал 2016 року, поданим ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до податкового органу, позивачеві нараховано дохід у сумі 6718675,77 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про доведеність факту отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага, а саме, прощеної (анульованої) кредитором основної суми боргу (кредиту) у розмірі 6718675,77 грн.

Також судом встановлено, позивачем не заперечується, що останім до контролюючого органу податкова декларація за 2016 рік не подавалася, доказів сплати податку з вказаних доходів також не надано, що свідчить про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

Суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими доводи апелянта, що самостійне рішення кредитора про прощення боргу відсутнє, оскільки ініціатива прощення боргу не була односторонньою, а мало місце укладення двостороннього правочину за взаємною згодою і, відповідно, повідомлення кредитором платника податків рекомендованим листом після прощення (анулювання) боргу не було здійснене, а лист - комерційна пропозиція від 12.01.2016 не свідчить про прийняття банком будь-якого рішення щодо прощення боргу.

Так, відповідно до пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України основна суми боргу (кредиту) платника податку, що визнається як додаткове благо, повинна бути прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства.

При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не містить вимог щодо дотримання кредитором певної обов`язкової форми вказаного рішення.

В матеріалах справи міститься лист - комерційна пропозиція ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 140-9-0-00/12-25 від 12.01.2016, відповідно до якого банк (кредитор) пропонує боржнику ( ОСОБА_1 ) скористатися спеціальною комерційною пропозицією погашення частини заборгованості з наступним прощенням залишку боргу. Тобто, банком в односторонньому порядку, самостійно прийнято рішення щодо прощення частини боргу у випадку виконання боржником певних умов та порядку.

Договір про припинення зобов`язань за кредитним договором № 010/02-2/603/5 від 16 квітня 2008 року та за кредитним договором № 010/02-2/603/6 від 16 квітня 2008 року в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/02-2/603 від 27 жовтня 2006 року було укладено згодом, з метою погодження умов та порядку погашення частини заборгованості, що спростовує доводи апелянта.

Спростовуючи доводи апелянта щодо відсутності доказів про повідомлення боржника банком про дату анулювання боргу, суму анульованого боргу та включення цієї суми до податкового розрахунку суми доходу, а також те, що позивач повинен самостійно сплатити податок з доходів та відобразити його у річній податковій декларації, а також сплатити з цієї суми військовий збір, суд зазначає, що відповідно до пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що на момент виникнення спірних правовідносин податкове законодавство передбачало можливість використання кредитором будь-якого з трьох можливих способів повідомлення платника податку-боржника за кредитними зобов`язаннями про здійснене прощення боргу.

Так, відповідно до пункту 1.5 договору про припинення зобов`язань від 19.01.2016, з підписанням цього Договору боржник вважається належним чином повідомленим про анулювання йому суми боргових зобов`язань та про те, що інформація про суму боргу боржника, анульованого кредитором до закінчення строків позовної давності відповідно до вимог податкового законодавства, буде включена кредитором до податкового розрахунку сум доходів, нарахованих на користь фізичних осіб. Боржник зі змістом підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України ознайомлений.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо належного повідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в повній мірі було виконано вимоги чинного законодавства.

При цьому підпункт 164.2.17 «д» пункту 164.2. статті 164 ПК України не містить обов`язку щодо повідомлення кредитором боржника під час процедури прощення боргу про всі обов`язкові платежі, що передбачені Податковим кодексом України, що спростовує посилання апелянта на відсутність у комерційній пропозиції та договорі від 19.01.2016 повідомлення про обов`язок сплати військового збору. Крім того, вказана обставина жодним чином не спростовує висновків суду та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Щодо пояснень позивача про ненадання банком до ДФС та не повідомлення позивача про розрахунок анульованої заборгованості за кредитом у сумі 6718675,77 грн., а також відсутності розрахунку суми прощеного боргу у договорі про припинення зобов`язань від 19.01.2016 та неповідомлення позивача про зміст пункту 164.4 ст. 164 ПК України, суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне податкове законодавство на момент виникнення спірних правовідносин не містило вимоги щодо повідомлення кредитором боржника та контролюючого органу про суми прощеного боргу із зазначенням всіх його складових. Так само як і відсутній обов`язок щодо ознайомлення та повідомлення боржника про норми чинного податкового законодавства.

Крім того, суд зазначає, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до податкового органу було подано Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за звітний період - 2 квартал 2016 року, в якому відображено нарахування доходу фізичній особі із РНОКПП № НОМЕР_1 (ідентифікаційний код позивача) в сумі 6718675,77 грн.

Відповідно до п. 164.4. ст. 164 ПКУ під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів.

Судом встановлено, що станом на дату прощення боргу, валютний курс Національного банку України становив 25,166002 грн./доларів США.

За приписами пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо саме у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку.

Згідно з п. 1.2.2. договору про припинення зобов`язань від 19.01.2016, прощений залишок боргових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитними договорами, а саме заборгованість за кредитом, становить 266974,30 доларів США.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що прощена сума немає складових та є заборгованістю лише за тілом кредиту за кредитним договором № 010/02-02/603/5 від 16.04.08, банком чітко визначено зміст і складові прощеної позивачу суми заборгованості, яка є об`єктом оподаткування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, та ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року в адміністративній справі № 280/4955/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 01 жовтня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 01 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров