Справа № 200/6768/19-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 р. Справа№200/6768/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., при секретарі-Мангуш З.В., за участю представника відповідача - Кузьменко З.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Бердянський машинобудівний завод" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підставою звернення до суду з даним позовом стали ті обставини, що податковий борг по земельному податку за 2015 рік на суму 145 070, 75 грн є безнадійним, оскільки сплив строк давності, визначений ст. 102 Податкового кодексу України, а тому підлягає списанню. Проте відповідач безнадійний податковий борг, щодо якого минули 1095 днів строку давності, не списав, а здійснив погашення частини податкового боргу за рахунок поточних платежів, що, на думку представника Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод", є протиправним. З огляду на наведене, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо не списання безнадійного податкового боргу по земельному податку в сумі 145 070, 75 грн.; визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо зарахування 112 952, 53 грн. в рахунок безнадійного податкового боргу по земельному податку; зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області списати Приватному акціонерному товариству „Бердянський машинобудівний завод" податковий борг по земельному податку у розмірі 145 070, 75 грн.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник Головного управління ДФС у Запорізькій області заперечує проти задоволення позовних вимог. Так останній зазначає, що заява про взяття на облік за неосновним місцем обліку як платника земельного податку в порушення вимог чинного законодавства позивачем до Бердянської ОДПІ не надавалась. Відповідно ІКП за кодом платежу 18010500 земельний податок з юридичних осіб не відкривалась. В порушення ст.287 Податкового Кодексу України підприємством протягом 2015 року самостійно задекларовані суми нарахувань не сплачувались жодного разу, що також вплинуло на причину не відкриття відповідного ІКП. Фактично ІКП за кодом платежу 18010500 (земельний податок з юридичних осіб) було відкрито 01.03.2016 року, при цьому технічна можливість нарахувати податкові зобов`язання по декларації за 2015 рік до ІКП за кодом платежу 18010500 у наступних звітних періодах була відсутня. Технічна можливість здійснити нарахування/зменшення податкових зобов`язань, які були не внесені до ІКП в минулих звітних періодах була надана після доповнення ITC «Податковий блок» відповідними операціями у січні 2019 року. В свою чергу, Бердянським управлінням Головного управління ДФС у Запорізькій області 23.01.2019 року у ручному режимі до ІКП позивача була внесена декларація по земельному податку за 2015 рік № від 23.02.2015 року на загальну суму 145 070, 75 грн. Таким чином, операцією з відображення в ІКП нарахувань по декларації за 2015 рік проведено в базах 23.01.2019 року, контролюючим органом не здійснено самостійне визначення суми грошових зобов`язань платнику податку за результатами проведення перевірки, а впорядковано облік нарахувань по самостійно визначеним податковим зобов`язанням із сплати земельного податку ПРАТ «БМЗ», обов`язок сплати яких визначено чинним законодавством. Отже, на думку представника відповідача, посилання позивача на ст. 102 Податкового Кодексу України є хибним. Крім того, оскільки нарахування грошових зобов`язань щодо вищезазначеної декларації з вини позивача відбулись 23.01.2019 року то строк, визначений у ст.102 Податкового кодексу України не настав, тобто податковий борг позивача не набув статусу безнадійного. З огляду на наведене, представник Головного управління ДФС у Запорізькій області просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження по справі № 200/6768/19-а. Розгляд адміністративної справи № 200/6768/19-а визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 26.06.2019 року о 14 год. 00 хв.

Розгляд справи № 200/6768/19-а за позовом Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відкладено з 26.06.2019 року на 31.07.2019 року о 14-00 год. у зв`язку із надходженням клопотання від представника відповідача щодо його участі у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Pозгляд справи № 200/6768/19-а було перенесено з 31.07.2019 року на 07.08.2019 року о 13-00 год у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою суду від 06.08.2019 року продовжено строк підготовчого провадження по адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії на тридцять днів.

У підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 21.08.2019 року.

Ухвалою суду від 21.08.2019 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод" до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено судовий розгляд по суті на 10 годину 30 хвилин 19 вересня 2019 року.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Бердянський машинобудівний завод" (далі - ПрАТ «БМЗ»), зареєстрований в якості юридичної особи за кодом за адресою: 87400, Донецька обл., Мангушський район , селище міського типу Мангуш , вулиця Мурзи , будинок 16, квартира 6. Позивач як платник податків перебуває на обліку за основним місцем обліку в Головному Управлінні ДФС у Донецькій області. Як платник окремих податків - земельного податку з юридичних осіб, орендної плати з юридичних осіб - позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Запорізькій області (а.с.15-21, 28).

Відповідач, Головне управління ДФС у Запорізькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об`єктів оподаткування і обчислення податків та зборів (а.с.22-27).

23.02.2015 року позивачем була подана засобами електронного зв`язку до контролюючого органу звітна податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, що підтверджується квитанцією № 2 від 23.02.2015 року, реєстраційний номер документу . Декларацією № від 23.02.2015 року позивачем нараховано земельного податку на 2015 рік у річному розмірі 145 070, 75 грн., в тому числі: січень 2015 року - 12 089, 23 грн., лютий 2015 року - 12 089, 23 грн., березень 2015 року - 12 089, 23 грн., квітень 2015 року - 12 089, 23 грн., травень 2015 року - 12 089, 23 грн., червень 2015 року - 12 089, 23 грн., липень 2015 року - 12 089, 23 грн., серпень 2015 року - 12 089, 23 грн., вересень 2015 року -12 089, 23 грн., жовтень 2015 року - 12 089, 23 грн., листопад 2015 року - 12 089, 23 грн., грудень 2015 року - 12 089, 22 грн. (а.с.29-32).

Листом № 92 від 18.03.2019 року позивачем запитана у відповідача копія інтегрованої картки платника ПрАТ „БМЗ" за період з 2015 року по дату відповідного місяця 2019 року виготовлення копії інтегрованої картки платника ПрАТ „БМЗ" (а.с.33).

Листом № 17037/10/08-01-07-02-32 від 27.03.2019 року Головним управлінням ДФС у Запорізькій області надані ПрАТ «БМЗ» копії інтегрованих карток за період з 2016 по 2019 роки та повідомлено, що у 2015 році інтегрована картка платника не відкривалась (а.с.34-35).

З інтегрованої картки платника ПрАТ «БМЗ», код класифікації доходів бюджету 18010500 (земельний податок з юридичних осіб) за 2019 рік (дачі- ІКП) слідує, що станом на 31.12.2018 року за позивачем рахувалася переплата по земельному податку у сумі 18 368, 20 грн. Кошти 18 368, 20 грн. були перераховані позивачем платіжним дорученням № 146 від 26.12.2018 р.

Разом з тим із ІКП вбачається, що датою 23.01.2019 року та терміном сплати 23.01.2019 року відповідачем в ІКП були нараховані податкові зобов`язання за Декларацією № від 23.02.2015 у загальному розмірі 145 070, 75 грн (а.с.35).

З ІКП вбачається, що відповідач 23.01.2019 року здійснив зарахування в рахунок погашення цього безнадійного податкового боргу суми в загальному розмірі 35 168, 20 грн., саме: 23.01.2019 року - суми переплати 18 363, 20 грн. двома сумами: 12 084, 23 грн. та 6 278, 97 грн. (платіжним дорученням № 146 від 26.12.2019 року) (а.с.36), що існувала згідно даних ІКП станом на 31.12.2018 року; 15.02.2019 року - суми 16800, 00 грн. (платіжним дорученням № 172 від 15.02.2019 року) (а.с.37).

Крім того, станом на 18.06.2019 року відповідач здійснив зарахування в рахунок погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями за 2015 рік за декларацією № від 23.02.2015 наступних платежів позивача у загальній сумі 77 784,33 грн:

- 27.03.2019 року - суми 16 800, 00 грн (платіжне доручення № 191 від 27.03.2019 року);

- 23.04.2019 року - суми 16 800, 00 грн (платіжне доручення № 205 від 23.04.2019 року);

- 18.06.2019 року - суми 10 584, 33 грн. (платіжне доручення № 230 від 18.06.2019 року);

- 18.06.2019 року - суми 33 600, 00 грн. (платіжне доручення № 229 від 18.06.2019 року) (а.с.90-93).

Суд звертає увагу, що з наданих позивачем квитанцій вбачається, що у призначенні платежу зазначено що ПрАТ «БМЗ» сплачує податок на землю за окремі місяці 2019 року та штраф за податок за землю.

Таким чином, загальна сума зарахованих у рахунок сплати безнадійного податкового боргу за податковими зобов`язаннями за 2015 рік за Декларацією № від 23.02.2015 збільшилася та згідно з ІКП станом на 18.06.2019 року склала 112 952, 53 грн. (35 168, 20 + 77 784, 33) (а.с.103-111).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Суд зазначає, що сума податкового боргу ПрАТ «БМЗ» самостійно визначена декларацією № від 23.02.2015 року у річному розмірі 145 070, 75 грн., а тому є узгодженою.

Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до приписів статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України).

Контролюючі органи, згідно з пунктом 101.5 статті 101 Податкового кодексу України, щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 577 затверджений Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 577), у пункті 2.1 якого визначено, що безнадійним податковим боргом є, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України (підпункт 3 пункту 2.1 Порядку №577).

Відповідно до пункту 3.1 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктом 3.2 Порядку № 577 визначено, що днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку № 577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 Порядку № 577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач діяв всупереч вимогам Порядку № 577, відмовляючи позивачу у списанні податкового боргу в розмірі 145 070, 75 грн., який має статус безнадійного.

Разом з тим, суд звертає увагу, що повноваження щодо списання податкового боргу не відносяться до дискреційних повноважень податкового органу, виходячи з наступного.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Отже, як вбачається з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на вищенаведене суд зазначає, що податковий борг ПрАТ «БМЗ», самостійно визначений останнім декларацією № від 23.02.2015 року у річному розмірі 145 070, 75 грн., є безнадійним. Отже, відмова відповідача у списанні податкового боргу є протиправною та можливості прийняття відповідачем альтернативного рішення законодавством не встановлено. Тому зобов`язання відповідача списати такий безнадійний борг є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Крім того, суд зазначає, що з доданих відповідачем до відзиву на позов інформаційних даних вбачається, що позивач взятий на облік за неосновним місцем обліку з 10.12.2007 року (рядок «дата взяття на облік» розділу «реєстраційні дані платника в ДПІ за неосновним місцем обліку»), з обліку за неосновним місцем обліку не знімався, перебуває на ньому з 10.12.2007 року безперервно до цього часу.

При цьому, відповідач сам вказує у відзиві на перебування позивача на обліку за неосновним місцем обліку в Бердянській ОДПІ до 2015 року, але ж і після 2015 року позивач продовжив на ньому перебувати, так як з нього не був знятий ані контролюючим органом, ані самостійно.

Відтак є безпідставним твердження відповідача, що позивач (який вже перебував на обліку за неосновним місцем обліку у Бердянській ОДПІ) у 2015 році повинен був на виконання п.7.2 розділу VII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 (далі - Порядок № 1588) стати на облік за неосновним місцем обліку шляхом подання до контролюючого органу заяви про взяття на облік за неосновним місцем обліку за формою № 17-ОПП.

Суперечливість тверджень відповідача прослідковується також у тому, що відсутність тієї ж заяви про взяття на облік за неосновним місцем обліку за формою 17-ОПП (на необхідність подання якої відповідач посилається) не завадила 01.03.2016 контролюючому органу відкрити ІКП за кодом платежу 18010500 (земельний податок з юридичних осіб).

Крім того, суд звертає увагу, що лише з 19.03.2017 року з набранням чинності змінами до Порядку № 1588, затверджених наказом Міністерства фінансів України 21.12.2016 року № 1125, передбачена заява про взяття на облік за неосновним місцем обліку за формою № 17-ОПП, на яку посилається відповідач. Отже, станом ані на 2015 рік, ані на 2016 рік заяви про взяття на облік за неосновним місцем обліку за формою № 17-ОПП не існувало.

Водночас, взяття на облік платника податку у контролюючому органі відбувається за критерієм - основне/неосновне місце обліку, а не за видом того чи іншого податку/збору. Тобто якщо платник податків перебуває в контролюючому органі на обліку за не основним місцем обліку, то обов`язку ще раз ставати на такий облік у цьому контролюючому органі у зв`язку з виникненням обов`язку сплати за неосновним місцем обліку нового виду податку/збору платник податків не має.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо не списання безнадійного податкового боргу по земельному податку в сумі 145 070, 75 грн. є протиправною, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області списати Приватному акціонерному товариства „Бердянський машинобудівний завод" податковий борг по земельному податку у розмірі 145 070, 75 грн.

Поряд з цим, суд вважає за доцільне звернути увагу відповідача на те, що з наданих позивачем квитанцій вбачається, що у призначенні платежу зазначено, що ПрАТ «БМЗ» сплачує податок на землю за окремі місяці 2019 року та штраф за податок за землю. Однак, сплачені суми були враховані податковим органом в рахунок погашення податкового боргу.

Право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобов`язань або податкового боргу з урахуванням підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників перед бюджетами та державними цільовими фондами» слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов`язань або податкового боргу, визначених платником податків.

Згідно з положеннями пункту 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція № 22), реквізит «призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу.

Аналогічна позиція склалася і у судовій практиці, наприклад, аналізуючи чинне законодавство України, у тому числі у частині визначення призначення платежу, Вищий адміністративний суд України у рішенні по справі № 2а/0270/3916/11 приходить до висновку, що: «право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику».

Окрім того, посилаючись на частину 2 статті 19 Конституції України суд зазначає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При цьому податковий орган не наділений правом чи обов`язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Отже, дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо зарахування 112 952, 53 грн. в рахунок безнадійного податкового боргу по земельному податку, суперечать чинному законодавству.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 6 018, 06 грн, відповідно до платіжних доручень, які наявні в матеріалах справи (а.с.3-5).

Статтею 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за подання даного адміністративного позову ПрАТ «БМЗ» мало сплатити судовий збір у розмірі 3 870, 35 грн, а отже саме така сума має бути стягнута з Головного управління ДФС у Запорізькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод".

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 139, 244-250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод" (, 87400, Донецька обл., Мангушський район, селище міського типу Мангуш, вулиця Мурзи, будинок 16, квартира 6) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (, 69107, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 166) про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо не списання Приватному акціонерному товариству "Бердянський машинобудівний завод" безнадійного податкового боргу по земельному податку в сумі 145 070, 75 грн. (сто сорок п`ять тисяч сімдесят гривень сімдесят п`ять копійок).

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо зарахування 112 952, 53 грн (сто дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні п`ятдесят три копійки) в рахунок безнадійного податкового боргу по земельному податку Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод".

Зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області списати Приватному акціонерному товариству „Бердянський машинобудівний завод" податковий борг по земельному податку у розмірі 145 070, 75 грн (сто сорок п`ять тисяч сімдесят гривень сімдесят п`ять копійок).

Стягнути з Головного управління ДФС у Запорізькій області (за рахунок бюджетних асигнувань) суму судового збору у розмірі 3 870, 35 грн (три тисячі вісімсот сімдесят гривень тридцять п`ять копійок) на користь Приватного акціонерного товариства "Бердянський машинобудівний завод".

Повний текст рішення складено 30 вересня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб