Справа № 2040/6943/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 р.Справа № 2040/6943/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 04.12.18 року по справі № 2040/6943/18

за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради

до ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: зобов`язати ОСОБА_1 знести об`єкт самочинного будівництва-домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник вказує, що відповідач своїми діями грубо порушив норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", протягом тривалого часу своєю бездіяльністю не виконує вимоги приписів, винесених відповідачем.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивачем під час позапланової перевірки, яка проводилась на підставі листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 23.10.2017р. № 6633/0/225-17, було встановлено, що відповідачу згідно рішення Харківської міської ради від 23.12.2015р. № 48/15 було надано в оренду земельну ділянку, загальною площею 0,0218 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) строком до 01.12.2065р.

Сторонами у справі не заперечується, що відповідачем проводилися роботи з будівництва житлового будинку на вказаній вище земельній ділянці (стіни з силікатної цегли, покрівля металочерепиця). При цьому такі роботи проводилися без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, що є порушенням ч. 1 ст. 9, Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 1 ч. 1 ст. 34, ч. 1, 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п. 5, п. 13 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 466.

В зв`язку з наведеним ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно Постанови по справі про адміністративне правопорушення від 27.12.2017р. № 1072-П (а.с. 25) та, крім того, видано припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 22.12.2017р. № 1072-Пр-З (а.с. 18), відповідно до якого приписано негайно зупинити проведення будівельних робіт, а також припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 22.12.2017р. № 1072-Пр-У (а.с. 19), відповідно до якого приписано у термін до 22.02.2018р. набути право на виконання будівельних робіт або привести земельну ділянку у первісний (попередній) стан.

В подальшому, згідно направлення для проведення позапланового заходу від 19.01.2018р. № 69-Н здійснено вихід на об`єкт «Домоволодіння по АДРЕСА_1 » (термін перевірки з 24.01.2018р. до 06.02.2018р.). За наслідками виходу на місце візуальним оглядом встановлено, що будівельні роботи ОСОБА_1 не проводяться, вимоги припису від 22.12.2017р. № 1027-Пр-З виконані (акт від 19.01.2018 № 69-А).

Згідно направлення Інспекції для проведення позапланового заходу від 07.05.2018 № 403-Н встановлено факт наявності домоволодіння, на території якого знаходиться будівля в стані будівництва. При цьому, за поясненнями позивача, в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держарбудінспекції України, відсутня інформація щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачем відповідачу направлявся лист від 08.05.2018р. № 1397/0/250-18 (а.с. 34) про необхідність прибути до Інспекції з відповідними підтверджуючими документами щодо будівництва.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що ним використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення до відповідальності відповідача за побудову домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 41 Закону України "Про регулюванні містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право також проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації.

Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені й у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, в якій зазначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулюванні містобудівної діяльності".

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України або видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками.

За змістом статті 38 Закону України "Про регулюванні містобудівної діяльності", у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частин 4, 7 статті 376 Цивільного кодексу України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливою або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Отже, відповідно до вимог частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України, обов`язковою умовою для звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та задоволення вимог такого позову є наявність таких фактів як: 1) неможливість перебудови об`єкту або 2) відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів неможливості перебудови об`єкту за адресою: по АДРЕСА_1 або доказів того, що відповідачу було запропоновано перебудову спірного об`єкту за вказаною вище адресою та того, що він від такої перебудови відмовився. Таких фактів не було встановлено і судом в ході розгляду даної справи.

Судова колегія звертає також увагу на те, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Проте, відповідне рішення суду щодо зобов`язання гр. ОСОБА_1 провести перебудову будівлі за адресою: по АДРЕСА_1 , позивачем не надано та в матеріалах справи таке рішення відсутнє. Також, позивачем не зазначено, права яких осіб можуть бути порушені внаслідок будівництва гр. ОСОБА_1 об`єкту на земельній ділянці.

Колегія суддів зазначає, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Однак, позивачем не надано доказів того, що ним використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення до відповідальності відповідача за будівництво об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана позиція повністю узгоджується зі змістом постанов Верховного Суду від 06.03.2019 року по справі № 810/5680/15 (провадження №К/9901/14299/18) та по справі №814/2645/15 (провадження №К/9901/12518/18), висновки яких згідно ч.5 ст.242 КАС України враховано судом при розгляді даної справи.

Крім того, як вказує позивач згідно доводів позовної заяви, на даний час будівництво самовільного об`єкту відповідачем не здійснюється згідно виданого йому припису. За матеріалами справи встановлено формальне відведення йому вказаної земельної ділянки для цілей обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) строком до 01.12.2065р.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року по справі № 2040/6943/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 01.10.2019 року