Справа № 1.380.2019.004030
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.004030
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого cудді Сакалоша В.М.,

секретаря судового засідання Старости М.М.,

за участі представника позивача Шокала В.С.,

представника відповідача Кулі Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товару,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС (далі - Львівська митниця ДФС, відповідач), в якій позивач просить: визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 23.05.2019 № UA209000/2019/000254/2.

Позовні вимоги позивача обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 у травні 2019 року придбав у нерезидента України - німецької фірми Stefan Gems Auto Gems транспортний засіб. З метою митного оформлення придбаного транспортного засобу декларантом було подано до Львівської митниці ДФС митну декларацію у якій позивач заявив митну вартість 5500 євро в еквіваленті у гривнях. Сума податків, що підлягала до сплати становила 91389,92 грн. Проте, не завершивши митне оформлення, відповідач надіслав повідомлення у якому повідомив про необхідність подання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару. 23.05.2019 декларантом було додано рахунок-фактуру, квитанцію про оплату коштів за автомобіль та її переклад, копію митних декларацій країни-відправника та їх переклади. Однак, протиправно, на думку позивача Львівською митницею ДФС було прийнято рішення про коригування митної вартості, яким визначено вартість імпортованого позивачем автомобіля як 8200 євро за резервним методом. Таке рішення, на думку позивача, підлягає скасуванню, оскільки ним було подано всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору.

Ухвалою судді від 12.08.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання.

Львівською митницею ДФС подано відзив на позовну заяву (вх. № 31128 від 30.08.2019). на заперечення позовних вимог зазначає, що відповідно до методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.15 № 689, у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не була підтверджена документально і не відповідала інформації по вартості даних транспортних засобів, що згенеровано АСАУР ДФС. Вказує, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позивач надав відповідь на відзив (вх. №33298 від 17.09.2019) у якому зазначає, зокрема, що визначення митної вартості на підставі ціни за яку транспортний засіб такої ж марки, моделі та комплектації пропонується до продажу в умовах повної конкуренції при звичайному ході торгівлі, оскільки під час проведення митного огляду виявлені пошкодження автомобіля. А отже, вказаний метод не враховує індивідуальні особливості транспортного засобу, його технічний стан, що мають суттєвий вплив на визначення його вартості. Вважає, що відповідачем не надано достатніх обґрунтувань законності оскаржуваного рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив підтримав повністю, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з зазначених у відзиві підстав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 придбав згідно договору купівлі-продажу №19233 від 16.05.2019 у німецької фірми Stefan Gems Auto Gems вживаний транспортний засіб - автомобіль марки Mersedes-Benz, модель Vito Kombi 4x4 116 CDI, номер кузова НОМЕР_1 за ціною 5500 євро, відповідно до квитанції.

Відповідно до митних декларацій країн-відправлення (MRN) №19DE51Е2 від 16.05.2019 з відміткою від 18.05.2019 на вивезення з Європейського Союзу автомобіля, експорт здійснювався з Німеччини на ім`я ОСОБА_1 та на його адресу: АДРЕСА_5. Загальна вартість в рахунку-фактурі визначена у розмірі 5500 євро.

23.05.2019 з метою митного оформлення зазначеного автомобіля декларантом ОСОБА_2 було подано до Львівської митниці ДФС для митного контролю електронну митну декларацію ІМ40ДЕ №UA209190/2019/039647 на ввезений транспортний засіб, згідно з якою заявлено митну вартість у розмірі 5500 євро (що становила згідно офіційного курсу валют НБУ на дату ввезення автомобіля 29.38497800 - 161617,38 грн.).

Відділом митного оформлення №2 митного поста «Городок», декларанту було надіслано повідомлення №434355 про необхідність подання додаткових документів, для підтвердження заявленої митної вартості. Відповідно до якого, декларантом було додано додаткові документи з проханням прийняти рішення на їх основі.

Для підтвердження митної вартості з урахуванням додатково поданих документів до митної декларації долучалися: рахунок-фактура (інвойс) №19233 від 16.05.2019; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA20903/2019/33803; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 05.12.2011; платіжний документ що підтверджує вартість товару (квитанція) на суму 5500 євро; інші не класифіковані документи №385/13-70-77-02/47 від 09.04.2019, фото від 23.025.2019; копії митних декларацій країн-відправлення №19DЕ51Е2 від 16.05.2019 та 18.05.2019; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA. НОМЕР_3 від 22.05.2019; паспортні документи.

23.05.2019 Львівською митницею ДФС було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UА209000/2019/000254/2, відповідно до якого скориговано митну вартість транспортного засобу на 8200 євро. У рішенні зазначено, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість не підтверджена документально і не відповідає інформації щодо вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 8200 євро. Митну вартість визначено за резервним методом з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні товари та вартісної основи для розрахунку митної вартості.

З результатами перевірки митної декларації, а також інших документів Львівською митницею ДФС видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00680 від 23.05.2019. Роз`яснено про необхідність подання нової митної декларації з урахуванням причин відмови, а саме слід вірно вказати митну вартість товару, відповідно до рішення про коригування митної вартості.

24.05.2019 було оформлено митну декларацію №UA209190/2019/040063 у якій визначено митну вартість транспортного засобу 5500 євро та додатково визначено донарахування на суму 25191,45 грн. та відстрочено термін здійснення платежів до 23.08.2019.

ОСОБА_1 03.07.2019 звернувся із заявою в порядку ст. 55 Митного кодексу України до начальника Львівської митниці ДФС до якої долучив для підтвердження додаткової митної вартості автомобіля наступні документи: копію витягу з електронної бази даних митних органів Європейського Союзу про остаточний виїзд автомобіля від 18.05.2019 №19DЕ51Е2 та копію квитанції про оплату (Quittung) від 18.05.2019. Просив скасувати рішення про коригування митної вартості та повернути фінансову гврвнтію у розмірі 25191, 45 грн.

Львівська митниця ДФС надала ОСОБА_1 відповідь щодо розгляду заяви про перегляд рішення №UА209000/2019/000254/2 від 09.07.2019 №2883/3-70-19-38. З вказаної відповіді вбачається, що Львівська митниця ДФС відмовила ОСОБА_1 у задоволенні його заяви. Зазначено, що митна вартість заявлена позивачем не може бути визнана у зв`язку з відсутністю у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та порушенням вимог ст. 54 Митного кодексу України.

ОСОБА_1 не погоджуючись з вказаною відмовою, вважаючи прийняте рішення про коригування митної вартості ввезеного ним на територію України автомобіля протиправним, звернувся до суд з цим позовом.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Згідно з частиною першою статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу вищевказаних норм, суд дійшов до висновку, що у частині 2 статті 53 МК України визначений перелік документів, які можуть бути подані для підтвердження вартості товару, а конкретний перелік документів визначається залежно від умов придбання того чи іншого товару у кожному окремому випадку.

Частина п`ята статті 53 містити норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Частиною восьмою статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а висловив таку правову позицію: "…у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом".

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів суд, з метою вирішення цього спору, керується такими міркуваннями:

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод "за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)". Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларанту. Частиною другою статті 53 МК України визначено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті заборонено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , через митного брокера для здійснення митного оформлення транспортного засобу подав до митниці митну декларацію на ввезений транспортний засіб з низкою документів, передбачених частиною другою статті 53 МК України, для підтвердження митної вартості транспортного засобу і обраний метод її визначення. Митну вартість автомобіля визначив за ціною договору, яка визначена у рахунку-фактурі та складає 5500, 00 євро. Крім того позивач надав додаткові документи що підтверджують вартість автомобіля, копії яких наявні у матеріалах справи. Ці документи вказані митним органом в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209190/2019/00680.

Рішенням про коригування митної вартості товарів митну вартість автомобіля визначено за резервним методом у розмірі 8200,00 євро. Відповідачем зазначено, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст. 59 МК України) та метод 2б (ст.60 МК України) з причин відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні ) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та 2г (ст. 63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів та зборів. Митну вартість визначено за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Отже, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу - вживаного автомобіля "Mersedes-Benz", модель VITO, універсал, , 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , об`єм двигуна 2143 см. куб. придбаного за ціною 5500,00 євро.

Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. І на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі №815/6242/17 з подібними правовідносинами.

Як вбачається з доказів доданих до матеріалів справи і сторонами не заперечується, декларантом було подано для митного оформлення перелік документів, серед яких квитанція про оплату вартості автомобіля (QuittungNr від 16.05.2019) на суму 5500, 00 євро, договір купівлі-продажу/рахунок №19233 від 16.05.2019, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.009.1098990-19 від 22.05.2019.

Львівська митниця ДФС на вимогу суду не надала жодних доказів того, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості за резервним методом було враховано стан транспортного засобу з урахуванням індивідуальних ознак (його комплектацію, технічний стан). Відповідач обмежився загальним висновком про те, що заявлена митна вартість не підтверджена документально, не зазначив при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, в чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах. Варто зазначити, що у додатковому аркуші до акта про проведення митного огляду товарів, зафіксовані наявні пошкодження автомобіля, а саме: царапини лакофарбового покриття по кузову, забруднено та потерто салон та сидіння, пошкоджені ліві передні двері, кришка багажника, які АСАУР ДФС не враховані, а вартість визначена на підставі ціни, за яку транспортний засіб такої ж марки, моделі та комплектації пропонується до продажу в умовах повної конкуренції при звичайному ході торгівлі. Зазначене дає підстави прийти до висновку про те, що застосований відповідачем метод визначення митної вартості не враховує індивідуальні особливості придбаного транспортного засобу, зокрема його технічний стан, який має суттєвий вплив на його ринкову вартість.

На переконання суду, декларант надавав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а саме договір купівлі-продажу/рахунок №19233 від 16.05.2019, у якому міститься опис вартості товару, а саме: вартість автомобіля. Крім того, позивачем було також подано копію витягу з електронної бази даних митних органів Європейського Союзу про остаточний виїзд автомобіля від 18.05.2019 №19DЕ51Е2 де також зазначено статистичну вартість автомобіля в сумі 5500, 00 євро.

Оцінюючи зміст рішення про коригування митної вартості товарів суд також враховує таке: відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України. Крім того, митний орган сам зазначає про відсутність у органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари.

Отже, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідач використав виключно інформацію, отриману з автоматизованої системи управління ризиками (АСАУР ДФС). При цьому відповідачем не роз`яснено, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що свідчить про порушення вимог статті 55 МК України.

Отже, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, єдиними підставами для коригування слугувала інформація з електронної бази даних АСАУР ДФС України.

Щодо покликання відповідача на застосування при прийнятті спірного рішення Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.21015 №689, то суд вважає за доцільно зазначити наступне. Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Також варто зазначити, що у органу доходів і зборів була реальна можливість перевірити (уточнити) задекларовану вартість імпортованого транспортного засобу, оскільки договір купівлі-продажу/рахунок №19233 від 16.05.2019 містить відомості про продавця, його поштову адресу, номер підприємства, реєстраційний номер платника єдиного податку, однак відповідачем заходи щодо уточнення дійсної вартості імпортованого товару вжиті не були. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у Постанові від 02 квітня 2019 року у справі № 809/784/16.

Таким чином, висновки Львівської митниці ДФС про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом, а саме за ціною договору є хибними.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень вказаного Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір відповідно до наявної в матеріалах справи Квитанцій № 1 02.08.2019 у розмірі 768, 40 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Львівської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 23.05.2019 № UA209000/2019/000254/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 ; ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.09.2019.

Суддя В.М. Сакалош