Справа № 580/2403/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Справа № 580/2403/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Гричаненка О.М. ,

представників апелянтів Братко Ю.В., Панченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги Управління інспектування Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі

за позовом приватного підприємства «Вересень+»

до Управління інспектування Черкаської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Вересень+» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління інспектування Черкаської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Управління щодо організації проведення демонтування рекламних засобів, які належать ПП «Вересень+», оформленого листом від 26.07.2019 р. № 230-22-30.

Також позивачем подано заяву про забезпечення його позову шляхом заборони Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, Управлінню інспектування Черкаської міської ради або будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам вчиняти дії щодо знесення або демонтажу рекламних конструкцій, які належать ПП «Вересень+» та зазначені в заяві від 24.07.2013 р.

Зазначена заява вмотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову до ухвалення рішення в адміністративній справі призведе до демонтажу рекламних засобів товариства (109 об`єктів), тобто до виконання рішення Управління, яке ним оскаржується в цій справі, до завдання товариству значних збитків, оскільки зазначені рекламні засоби є складними вартісними інженерними конструкціями, ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, що ефективний захист та поновлення його порушених прав та інтересів стане неможливим, а також наполягає на наявності очевидних ознак протиправності зазначеного наказу.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року зазначене клопотання було задоволено та вжито заходи забезпечення позову, про які просив позивач.

Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду в суді справи щодо оскарження Управлінням інспектування Черкаської міської ради проведення демонтування рекламних засобів, які належать ПП «Вересень+», можуть бути вчинені дії відносно майна позивача з демонтажу рекламних носіїв, у зв`язку з чим позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для їх відновлення, а вчинення дій щодо їх знесення до вирішення цього спору по суті, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Крім того, судом зазначено, що наведений спосіб забезпечення позову відповідає його предмету та не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища позивача до розгляду справи по суті, однак, якщо прийняті суб`єктом владних повноважень рішення тягнуть за собою негативні правові наслідки у вигляді настання, зміни або припинення прав та обов`язків позивача, то без прийняття ухвали про забезпечення позову та до набрання рішенням суду законної сили фактично створюється ситуація, за якої позивач позбавлений можливості захистити свої права.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач та Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, посилаючись на те, що підставою для організації та проведення демонтажу рекламних засобів є рішення ради, що демонтаж не є розпорядженням майном, а є правом органу місцевого самоврядування та не несе загрози майну, а також, що Верховним Судом в іншій справі відмовлено в задоволенні заяви позивача про застосування аналогічних заходів забезпечення позову.

З цих та інших підстав апелянти вважають, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 р. та від 30.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження, установлено строк на подання відзиву на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційні скарги, в якому він просить залишити їх без задоволення, а ухвалу суду - без змін, наполягаючи на своїй правовій позиції та необхідності забезпечення його позову у встановлений судом спосіб.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з наступних підстав.

Обставини, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачу належать наступні рекламні засоби: на розі вулиць Святотроїцька (Кірова) та Надпільна (Ільїна) , в напрямку до центру; на розі вулиць М. Грушевського (Котовського) та Одеської; на розі вулиць Сумгаїтської та 30-річчя Перемоги; на розі вулиць Смілянської та 30-річчя Перемоги (8 м з права); на розі вулиць Смілянської та 30-річчя Перемоги (по центру); на розі вулиць Смілянської та 30-річчя Перемоги (8 м з ліва); по вул. Сумгаїтській біля перехрестя з вул. Одеською; по вул. Смілянській, 121 біля магазину «Промінь»; по вул. Смілянській на перехресті з вул. Свято Макаріївська (Леніна) (під мостом); по вул. Смілянській на перехресті з вул. В. Ложешнікова (Крупської) (під мостом); по вул. Добровольського, біля магазину «АТБ»; по вул. Гагаріна на перехресті з вул. Припортова (Г. Сталінграду); по вул. Гагаріна, 210 м від вул. Б.Хмельницького; по вул. Одеській, біля перехрестя з вул. Сумгаїтською; по вул. Смілянській, біля зупинки «Готель Нива»; по проспекту Хіміків біля перехрестя з вул. Самійла Кішки (Р. Люксембург); по вул. М. Грушевського (Котовського), 60 м від перехрестя з вул. Гоголя; по вул. В. Чорновола (Енгельса), біля перехрестя з вул. Надпільна (Ільїна); по Золотоніському шосе за АЗС; по вул. Лісовій Просіці, біля з`їзду на Золотоніське шосе; по вул. Чигиринській в районі АЗС «Лукойл»; на перехресті вул. Університетська (Воровського) та бульв. Шевченка (призмотрон); на перехресті бульв. Шевченка та вул. Смілянської в сторону Будинку торгівлі (призмотрон); на перехресті вул. Лазарєва та бульв. Шевченка в сторону центру (світловий щит); по вул. Гагаріна, 31 (2-х стор. щит); по вул. Хрещатик біля будинку №195 (1-но стор. щит); по бульв. Шевченка, 207, біля Будинку Торгівлі (скролл 3х4 м); на перехресті вул. Припортова (Г. Сталінграду) та бульв. Шевченка (призмотрон); по бульв. Шевченка, 249 (біля БК «Дружби народів») (призмотрон); по вул. Сумгаїтській, 17, напроти супермаркету «Фуршет» (2-х стор. щит); по вул. Смілянській, напроти центрального стадіону (1 стор. щит); по вул. Сумгаїтській, 10 (біля супермаркету «Фуршет») (2-х стор. щит); по вул. Гагаріна, напроти спуску із площі Б. Хмельницького, (2-х стор. щит); на перехресті бульв. Шевченка та вул. Кобзарська (Вербовецького) (2-х стор. щит); на перехресті вул. Гоголя та вул. Б. Вишневецького (1 стор. щит); на перехресті вул. Одеської та вул. Сумгаїтської ( 1 стор. щит); на перехресті вул. Припортова (Г.Сталінграду) (р-н Бізнес центру) (1 стор. щит); по вул. Вернигори, біля перехрестя з вул. В.Ложешнікова (Крупської) (2-х стор. щит); по вул. Одеській біля супермаркету «Абсолют» (2-х стор. щит); на перехресті бульв. Шевченка та вул. Небесної Сотні (Леніна) (призмотрон); на перехресті вул. Дашкевича та бульв. Шевченка в сторону Будинку торгівлі; по бульв. Шевченка, 256, верхній (1-но стор. щит); по бульв. Шевченка, 256, нижній (1-но стор. щит); по бульв. Шевченка (площа 700-річчя) (1-но сторон. щит); на перехресті бульв. Шевченка та вул. Б. Хмельницького (в напрямку до центру) (1- но стор. щит); на перехресті бульв. Шевченка та вул. Б.Хмельницького (зі сторони центра ( 1- но стор. щит); на перехресті бульв. Шевченка, 256 (верхній) (над магазином «Елегант») (1- но стор. щит); на перехресті бульв. Шевченка, 256 (нижній) (над магазином «Елегант») (1- но стор. щит); по вул. Смілянській 150 (навпроти аеропорту); по вул. вул. Небесної Сотні (Леніна), біля магазину «Бутік»; на перехресті вул. Б.Хмельницького та бульв. Шевченка (в напрямку до центру міста на алеї); на перехресті вул. Припортова (Г.Сталінграду) та вул. Волкова; на перехресті вул. М. Грушевського (Котовського) та бульв. Шевченка; на перехресті вул. Б.Вишневецького та бульв. Шевченка; на перехресті вул. М. Грушевського (Котовського) та вул. Надпільна (Ільїна); по вул. Дахнівській напроти магазину «Лісовий»; на перехресті вул. Ільїна та вул. Б. Хмельницького; по вул. Смілянській, 122; на перехресті бульв. Шевченка та вул. М. Грушевського Котовського; на перехресті бульв. Шевченка та вул. Пушкіна в напрямку від центру; на перехресті вул. В.Чорновола (Енгельса) та вул. Бидгощської (біля зупинки Ринок); на перехресті вул. Смілянської та вул. Гоголя, біля будинку по вул. Смілянська, 40; на перехресті вул. Гоголя та вул. Небесної Сотні (Леніна); на перехресті вул. Благовісної та вул. В.Чорновола (Енгельса); на перехресті вул. Смілянської та вул. Небесної Сотні (Леніна); на перехресті бульв. Шевченка та вул. І.Франка до центру ліворуч; по вул. Лісова просіка, перед поворотом на Золотоніське шосе; на перехресті бульв. Шевченка та вул. Різдвяна, в напрямку до центру на алеї праворуч; на перехресті бульв. Шевченка та вул. Горького в напрямку до центру міста на алеї ліворуч; на перехресті бульв. Шевченка та вул. Чехова в напрямку до центру міста на алеї ліворуч; на перехресті вул. Одеської та вул. Сумгаїтської ліворуч; на перехресті вул. Одеської та вул. Сумгаїтської праворуч; на перехресті вул. Надпільна (Ільїна) та вул. М. Грушевського (Котовського), біля аптеки; по вул. Вернигори, біля перехрестя з вул. В.Ложешніоква (Крупської); на перехресті вул. Смілянська та вул. Гоголя; на перехресті вул. М.Грушевського (Котовського) та пров. Тобілевича; на перехресті бульв. Шевченка та вул. Горького до центру; на перехресті вул. Смілянської та вул. Ільїна, до центру міста праворуч; по вул. Сумгаїтській, навпроти ВПХУ № 20; по вул. Чигиринській 200 м до залізничної дороги; на перехресті бульв. Шевченка та вул. Різдвяної від центру; по вул. Сумгаїтській, 17, напроти магазину «Фуршет»; на перехресті бульв. Шевченка та вул. І. Франка, до центру ліворуч; на перехресті бульв. Шевченка та вул. Красіна, до центру; на перехресті бульв. Шевченка та вул. Казбетська (Красіна) від центру; на перехресті бульв. Шевченка та вул. Пушкіна до центру; на перехресті вул. Дахнівської та вул. Дахнівська Січ (Ворошилова); на перехресті вул. В. Чорновола (Енгельса) та вул. Бидгощської (біля райвиконкому); по вул. Гагаріна, 33; на перехресті вул. О. Дашкевича та вул. Благовісної; на перехресті вул. Смілянської та вул. Гоголя; на перехресті вул. Смілянської та вул. 30-річчя Перемоги; на виїзд з міста по Золотоніському шосе біля мосту ліворуч); по вул. Гагаріна, 35; по вул. Гагаріна, 21; по вул. Гагаріна, 79, на перехресті вул. Припортова (Г. Сталінграду) та вул. Нижня Горова (Калініна); по вул. Гагаріна (перед АЗС «Укрнафта»); по вул. Смілянській, 150 (біля аеропорту); по бульв. Шевченка біля будинку №490; на перехресті вул. Пастерівська та бульв. Шевченка (в напрямку від центру міста); на перехресті вул. Гуржіївська (Рози Люксембург) та бульв. Шевченка; на перехресті вул. Можайського та бульв. Шевченка (2м зліва); на перехресті вул. Можайського та бульв. Шевченка (праворуч, в сторону до центра міста); на виїзді з міста по Золотоніському шосе (біля мосту праворуч); на перехресті вул. В.Чорновола (Енгельса) та проспекту Хіміків; на перехресті вул. (Кривалівська) Паризької Комуни та бульв. Шевченка; по вул. Припортова (Г.Сталінграду) та бульв. Шевченка; на перехресті вул. Митницька (Піонерської) та бульв. Шевченка (біля фонтану).

28.04.2017 р. виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішення № 442, яким Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради доручено продовжити ПП «Вересень+» термін дії 109-ти дозволів на розміщення зовнішньої реклами на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 14.08.2014 р. у справі № К/800/18348/14.

Виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішення від 13.11.2018 р. №№1062, 1066, 1064, 1063, 1061, 1060, 1059, 1058, 1057 та від 23.01.2019 р. № 76 «Про демонтаж рекламних носіїв ПП «Вересень+».

26.07.2019 р. Управління інспектування Черкаської міської ради листом № 230-22-30 повідомило позивача, що згідно рішень прийнятих виконавчим комітетом Черкаської міської ради від 13.11.2018 р. №№1062, 1066, 1064, 1063, 1061, 1060, 1059, 1058, 1057 та від 23.01.2019 р. № 76 «Про демонтаж рекламних носіїв ПП «Вересень+», у період з 29.07.2019 р. по 02.08.2019 р. буде проводитися демонтаж його рекламних носіїв.

Нормативно-правове регулювання.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У ч. 1 ст. 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Статтями 152-154 КАС України визначено вимоги до заяви про забезпечення позову, порядок її подання та розгляду судом.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 КАС України, яка закріплює підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи його забезпечення в адміністративному процесі.

За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

Головною метою його застосування є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за наявності хоча б однієї з умов, передбачених ст. 150 КАС України, зокрема встановлених судом ще до звернення особи за судовим захистом з відповідним позовом на підставі обґрунтованої заяви та доданих до неї матеріалів.

Зупинення дії оскаржуваного рішення, як один із способів забезпечення позову, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а є одним із способів судового захисту і тимчасово зупиняє їх реалізацію до вирішення спору по суті та не є підставою для звільнення позивача від виконання встановленого законом обов`язку після скасування таких заходів у випадку відмови у задоволенні позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

У свою чергу, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони законних інтересів позивача від можливих порушень з боку відповідача для забезпечення позивачу реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Саме тому, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

При цьому, у ч. 2 ст. 150 КАС України законодавчо регламентовано чіткі підстави для вжиття заходів забезпечення позову і правова конструкція цієї норми вимагає встановлення судом на цій стадії ймовірності («може») ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас, такі ознаки не мають окреслених законодавчих меж та кваліфікуючих критеріїв і в кожній конкретній справі ці поняття є оціночними.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989 р., рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Тож, перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, не погоджуючись з демонтуванням 109-ти належних йому об`єктів зовнішньої реклами, що є складними вартісними інженерними спорудами, оскаржив у судовому порядку відповідне рішення Управління інспектування ЧМР щодо організації проведення їх демонтування та реалізував своє право на звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у порядку, передбаченому адміністративним процесуальним законодавством.

При цьому, аналізуючи наявність передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України підстав для забезпечення позову, адміністративний суд зазначає, що листом від 26.07.2019 р. № 230-22-30 Управлінням позивача повідомлено про демонтаж його рекламних засобів та навіть визначено конкретний період його проведення: з 29.07.2019 р. по 02.08.2019 р., що й зумовило нагальну необхідність звернення з цією заявою про вжиття заходів забезпечення позову (заява подана 30.07.2019 р.).

Зазначені обставини у їх сукупності переконують судову колегію в тому, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі шляхом заборони Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, Управлінню інспектування Черкаської міської ради або будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам вчиняти дії щодо знесення або демонтажу рекламних конструкцій, які належать ПП «Вересень+» може призвести до порушення його прав та інтересів, істотно ускладнити здійснення їх ефективного захисту та поновлення в разі задоволення судом позовної заяви в цій справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні прямо передбачені п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову, щодо яких ПП «Вересень+» звернулося до суду з цією заявою, у визначений ним спосіб, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 КАС України.

При цьому, колегія суддів також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» (Doran v. Ireland), відповідно до яких поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 6 КАС України, ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову в цій справі відповідають предмету позовних вимог та не виходять за межі принципу співмірності та адекватності.

Доводи апелянтів про те, що під час вирішення спору в іншій справі № 580/332/19 позивач вже звертався із заявою про вжиття аналогічних заходів забезпечення його позову, але постановою Верховного Суду їх застосування було визнано протиправним, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, предметом судового спору у справі, про яку зазначають апелянти, були дії Департаменту архітектури та містобудування ЧМР (далі - Департамент) щодо неналежного продовження терміну дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, бездіяльність Департаменту щодо не продовження терміну дії таких дозволів та приписи, якими підприємство зобов`язано усунути порушення Порядку розміщення зовнішньої реклами у м. Черкаси.

Тобто, жодне з рішень про примусове демонтування суб`єктами владних повноважень спірних об`єктів зовнішньої реклами позивача у справі № 580/332/19 ним не оскаржувалося та не момент виникнення судового спору у вказаній справі ані Департаментом, ані Управлінням не вживалося конкретних заходів, спрямованих на здійснення такого демонтування, а навпаки - позивачу було забезпечено можливість самостійно усунути виявлені контролюючими органами порушення. Саме це й стало підставою для скасування Верховним Судом вжитих судами заходів забезпечення позову у зазначеній справі.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні достатні правові підстави для застосування висновків Верховного Суду, на які посилаються апелянти, при вирішенні клопотання про забезпечення позову ПП «Вересень+» у даній конкретній справі № 580/2403/19.

Доводи апелянтів про те, що підставою для організації та проведення демонтажу рекламних засобів є рішення ради, колегія суддів приймає до уваги, але зазначає, що такі доводи не спростовують, а навпаки - підтверджують необхідність вжиття заходів забезпечення позову в цій справі, оскільки такі рішення прийняті виконавчим комітетом Черкаської міської ради (рішення від 13.11.2018 р. №№1062, 1066, 1064, 1063, 1061, 1060, 1059, 1058, 1057 та від 23.01.2019 р. № 76 «Про демонтаж рекламних носіїв ПП «Вересень+») і позивача повідомлено про їх виконання.

Посилання апелянтів на те, що демонтаж не є розпорядженням майном, а є правом органу місцевого самоврядування та не несе загрози майну, є необґрунтованими та не доводять відсутності передбачених ст. 150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову в цій справі.

Надаючи оцінку всім доводам апелянтів та особи, яка приєдналася до апеляційної скарги, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову відповідають вимогам ст.ст. 150, 151 КАС України, є виваженими, обґрунтованими та співмірними з метою, на досягнення якої вони спрямовані, та наслідками, що можуть настати, і доводи апелянтів не спростовують правомірності їх застосування.

Отже, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційні скарги Управління інспектування Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради підлягають залишенню без задоволення, а ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління інспектування Черкаської міської ради та Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 вересня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: