Справа № 320/6/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6/19 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокрона» до Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, ГУ ДФС у Київській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Київській області за №750376/41760839 від 31 травня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 12 квітня 2018 року та за №750377/41760839 від 31 травня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 13 квітня 2018 року, зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №5 від 12 квітня 2018 року та №6 від 13 квітня 2018 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДФС у Київській області №750376/41760839 від 31 травня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 12 квітня 2018 року, визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДФС у Київській області №750377/41760839 від 31 травня 2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної №6 від 13 квітня 2018 року, зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №5 від 12 квітня 2018 року та податкову накладну №6 від 13 квітня 2018 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУ ДФС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН прийняті комісією у зв`язку з ненаданням позивачем відповідних первинних документів щодо зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржувані рішенні були прийняті без врахування жодних із первинних документів та наданих пояснень, що були направлені разом із відповідними повідомленнями до контролюючого органу, хоча законність та реальність господарських операцій за наслідками яких було складено податкові накладні, в повній мірі підтверджується наданими первинними документами.

ДФС України відзив на апеляційну скаргу не подавала. В суді першої інстанції її позиція обґрунтовувалась тим, що при перевірці поданих позивачем повідомлень та первинних документів встановлено відсутність первинних документів щодо зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складських документів.

В силу положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку письмового провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

ГУ ДФС у Київській області в апеляційній скарзі просило здійснювати апеляційний розгляд за участі його представника.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Інформацію про призначення справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження отримано апелянтом 23 вересня 2019 року засобами поштового зв`язку, та з цієї дати до моменту розгляду справи по суті жодних заяв щодо переходу розгляду справи у відкрите судове засідання до суду не надходило.

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку письмового провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є юридичною особою та платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №213 з реєстру платників податків на додану вартість від 30 жовтня 2018 року (а.с.35).

За наслідками здійснення господарських операцій між позивачем та ФОП ОСОБА_1 з постачання товарів на підставі договору купівлі-продажу №5-2018 від 03 січня 2018 року (а.с.44) позивачем складено податкові накладні від 12 квітня 2018 року №5 (а.с.88) на загальну суму 89720,00 грн, в тому числі ПДВ - 14953,33 грн та від 13 квітня 2018 року №6 (а.с.90) на загальну суму 100000,00 грн, в тому числі ПДВ - 16666,67 грн, які направлені у передбачені законодавством строки для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з отриманими квитанціями (а.с.89, 91) усі документи були прийняті, а реєстрація зупинена відповідно до вимог п.201.16 ст.201 ПК України. ПН/РК відповідає вимогам п.п. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку», запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку корегування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання вимог контролюючого органу, 29 травня 2018 року позивачем засобами телекомунікаційного зв`язку направлено повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено №2 (а.с.92) та №1 (а.с.93), до яких додано відповідні пояснення з підтверджуючими документами: рахунки-фактури, видаткові накладні, доручення на отримання товарно-матеріальних цінностей від покупця, договір та вантажну митну декларацію.

Рішеннями про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 31 травня 2018 року №750376/41760839 (а.с.94) та №750377/41760839 (а.с.95) ГУ ДФС у Київській області відмовлено в реєстрації податкових накладних від 12 квітня 2018 року №5 та від 13 квітня 2018 року №6, з підстави ненадання платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

За наслідками оскарження вказаних рішень в адміністративному порядку, рішеннями Комісії з питань розгляду скарг від 31 травня 2018 року №750377/41760839 (а.с.96) та №750376/41760836 (а.с.97) залишено скарги позивача без задоволення, а рішення комісії - без змін.

Вважаючи протиправними, рішення ГУ ДФС у Київській області щодо відмови в реєстрації податкових накладних від 12 квітня 2018 року №5 та від 13 квітня 2018 року №6 в ЄРПН, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що надані позивачем документи підтверджували реальність здійснення господарських операцій по поданій податковій накладній. Документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних..

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 ст.201 ПК України (у редакції, чинній з 31 грудня 2017 року) встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Редакція п.201.16 ст.201 ПК України змінена на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII.

Пунктом сьомим Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону Кабінету Міністрів України доручено до 1 березня 2018 року визначити порядок зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

21 лютого 2018 року на виконання вимог вказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Окремими положеннями наведеного Порядку не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

На час виникнення та розвитку спірних у цій справі правовідносин критерії ризиковості здійснення операцій були визначені листом Державної фіскальної служби України №959/99-99-07-18 від 21 березня 2018 року за погодженням з Міністерством фінансів України від 22 березня 2018 року. Критерії погоджено за умови, що вони будуть переглянуті протягом місяця.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин та прийняття спірних у цій справі актів індивідуальної дії, хоча й набула чинності змінена редакція пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України у відповідності до вимог якої прийнято Порядок № 117, проте реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій. Відповідні критерії у період, що аналізується, визначалися листом ДФС від 21 березня 2018 року №959/99-99-07-18.

Колегія суддів зазначає, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Враховуючи, суперечливість нормативного регулювання, проаналізоване судом, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, колегія суддів доходить висновку щодо безпідставності зупинення реєстрації податкових накладних ТОВ «Єврокрона», як передумови прийняття відповідних рішень Комісії, адже у квитанціях від 30 квітня 2018 року (а.с.89, 91) вказано критерій ризиковості, визначений виключно листом ДФС від 21 березня 2018 року № 959/99-99-07-18, внаслідок чого рішення комісії ГУ ДФС у Київській області від 31 травня 2018 року №750376/41760839 та №750377/41760839 про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправним.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справі №620/3556/18 та від 23 серпня 2019 року у справі №540/2602/18, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, апелянт посилається на положення наказу Міністерства фінансів України 13 червня 2017 року №567, який на момент виникнення спірних правовідносин втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України від 06 квітня 2018 року №409, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 квітня 2018 року за №536/31988, який набрав чинності 25 травня 2018 року, тобто до прийняття Комісією оскаржуваних рішень, у зв`язку з чим не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності та наявності підстав для скасування рішень комісії, яка приймає рішення про реєстрацію накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 31 травня 2018 року №750376/41760839 та №750377/41760839, якими відмовлено в реєстрації податкових накладних від 12 квітня 2018 року №5 та від 13 квітня 2018 року №6.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині задоволення позовних вимог до ДФС України щодо зобов`язання її зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 12 квітня 2018 року №5 та від 13 квітня 2018 року №6, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 01 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова