Справа № 520/3934/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 р. Справа № 520/3934/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Господарського суду Донецької області, Державної судової адміністрації України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків по справі № 520/3934/19

за позовом ОСОБА_1

до Господарського суду Донецької області третя особа Державна судова адміністрація України

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Господарського суду Донецької області (далі по тексту - відповідач), за участю третьої особи - Державної судової адміністрації України (далі по тексту - ДСА України), в якому просить суд:

- зобов`язати Господарський суд Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби за період з 02.01.2002 р. по 23.01.2011 р., згідно приписів частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів", в редакції від 03.08.2010 р. та пунктів 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення стажу державної служби" від 03.05.1994 р. №283;

- зобов`язати господарський суд Донецької області здійснити перерахунок щомісячної доплати за вислугою років до посадового окладу ОСОБА_1 з дня переведення її на посаду судді (з 24.01.2011р.) та виплатити заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу;

- зобов`язати господарський суд Донецької області здійснити перерахунок розміру щорічної та додаткової відпустки ОСОБА_1 з урахуванням стажу державної служби на час переведення її на посаду судді та виплатити в повному обсязі всі належні у зв`язку з цим грошові кошти.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 520/3934/19, прийнятим в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 до Господарського суду Донецької області, третя особа: Державна судова адміністрація України про зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Зобов`язано Господарський суд Донецької області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стаж державної служби за період з 02.01.2002 р. по 23.01.2011 р., згідно приписів частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів", в редакції від 03.08.2010 р. та пунктів 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення стажу державної служби" від 03.05.1994 р. №283.

Зобов`язано Господарський суд Донецької області здійснити перерахунок щомісячної доплати за вислугою років до посадового окладу ОСОБА_1 з дня переведення її на посаду судді (з 24.01.2011р.) та виплатити заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Зобов`язано Господарський суд Донецької області здійснити перерахунок розміру щорічної та додаткової відпустки ОСОБА_1 з урахуванням стажу державної служби на час переведення її на посаду судді та виплатити в повному обсязі всі належні у зв`язку з цим грошові кошти.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Господарського суду Донецької області (просп. Науки, буд. 5, м. Харків, 61022, ).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 520/3934/19 скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яке враховуватиме позицію відповідача по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що для здійснення перерахунку щомісячної доплати за вислугу років необхідні первинні документи (табелі обліку робочого часу, штатні розписі та зміни до них, накази про призначення встановлення щомісячної доплати за вислугу років, про надання відпустки, відрядження, листки непрацездатності, розрахункові листки, розрахунково-платіжні відомості тощо). Однак, вказані документи, які знаходились за місцезнаходженням господарського суду Донецької області на непідконтрольній території ( м . Донецьк, вул . Артема , 157) було втрачено. В розпорядженні відповідача наявний лише електронний табель обліку робочого часу, який, за відсутності первинних документів, на підставі яких він складений, не є належним документом для перерахунку позивачу надбавки за вислугу років.

Вказує, що у трудовій книжці позивача відсутній повний обсяг інформації, що зафіксований у первинних документах, в яких робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, а також відхилення від нормальних умов роботи, а тому посилання суду першої інстанції на трудову книжку як на належний документ для підтвердження стажу, є помилковим.

При цьому, в рішенні суду не зазначений спосіб проведення перерахунку, в зв`язку з чим постає питання про неможливість виконання рішення суду в цілому. Відсутність належних даних для перерахунку робить вказане рішення суду умовним.

Третя особа, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 520/3934/19 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що у спірний період часу діяли норми законодавства, що передбачали нарахування та виплату надбавки з посадового окладу.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Вказує, що відповідач не заперечує право позивача на зарахування до стажу роботи судді стажу державної служби, що дає право на отримання надбавки та додаткової відпустки за вислугу років, однак, стверджує про неможливість перерахунку щомісячної доплати за вислугу років з посиланням на відсутність у відповідача належних даних для такого перерахунку через втрату первинних документів фінансової звітності. Однак, табель обліку робочого часу є типовою формою первинної облікової документації, електронна форма якої повністю відповідає паперовій. Отже, наявний у відповідача електронний табель є належним документом для перерахунку позивачеві доплати за вислугу років, належних і допустимих доказів недостовірності цього табелю або невідповідності його електронної форми паперовій відповідачем не надано. Крім того, позивачем надавались офіційні відомості з веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України за період 2001-2018 років та довідка Головного управління ДФС у Харківській області від 08.01.2019 про суми виплачених позивачу доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2011 року по 4 квартал 2015 року. Інформація, консолідована у податкових та пенсійних органах, сформована на підставі поданих бухгалтерських документів самого відповідача, а отже, відповідає первинним та зведеним обліковим бухгалтерським документам. Враховуючи викладене, вважає можливим проведення перерахунку за даними електронного табелю та офіційних відомостей з Пенсійного фонду України та з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, в цьому випадку перерахунок буде заснований не на припущеннях, як стверджує відповідач, а на дійсних вихідних даних.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Указом Президента України від 28.12.2010 №1290/2010 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Господарського суду Донецької області (а.с.15, 16).

Наказом голови Господарського суду Донецької області від 24.01.2011 №20-к суддя ОСОБА_1 зарахована до штату суду.

На момент призначення позивача на посаду судді вона мала стаж державної служби 9 років 21 день, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.11-15).

Також судом першої інстанції встановлено, що наказом Господарського суду Донецької області від 02.01.2002 №2-к ОСОБА_1 переведена за конкурсом на посаду секретаря суду, прийнята присяга державного службовця відповідно до ст.17 Закону України "Про державну службу".

Наказом Господарського суду Донецької області від 20.05.2002 №144 позивач переведена на посаду секретаря судового засідання.

Наказом Господарського суду Донецької області від 15.09.2004 №345 ОСОБА_1 переведена на посаду старшого секретаря суду.

Наказом Господарського суду Донецької області від 01.12.2004 №478 позивач переведена на посаду помічника заступника голови суду.

Наказом Господарського суду Донецької області від 04.05.2005 №188 ОСОБА_1 переведена на посаду помічника голови суду.

Наказом Господарського суду Донецької області від 01.06.2009 №2966 позивач переведена на посаду радника голови суду.

Указом Президента України "Про призначення суддів" від 28.12.2010 №1290/20140 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Господарського суду Донецької області строком на п`ять років, з 24.01.2011 позивача зараховано до штату суддів.

Наказом голови Господарського суду Донецької області від 14.07.2014 №38 встановлено особливий режим роботи суду та здійснення правосуддя, зокрема, тимчасово призупинено розгляд судових справ та працівникам Господарського суду Донецької області з 15.07.2014 встановлено простій.

Указом Президента України від 12.11.2014 №868/2014 внесено зміни до мережі господарських судів України та встановлено місцезнаходження господарського суду Донецької області в м. Харків.

Наказом голови Господарського суду Донецької області від 15.04.2015 №30 роботу суду відновлено з 15.04.2015, простій у роботі працівників суду припинено.

Наказом Господарського суду Донецької області від 19.12.2018 № 407/к визнано ОСОБА_1 такою, що приступила до здійснення правосуддя з 19.12.2018 та встановлено судді ОСОБА_1 з 19.12.2018 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 відсотків посадового окладу у зв`язку з тим, що її стаж роботи більше 10 років (станом на 19.12.2018 складає 10 р. 10 міс. 25 днів), на підставі трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.20).

21.12.2018 ОСОБА_1 звернулась із заявою до господарського суду Донецької області про зарахування стажу роботи судді, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткові відпустки, стажу державної служби за період з 02.01.2002 по 23.01.2011 згідно з приписами частини шостої статті 44 Закону України "Про статус суддів" в редакції від 03 серпня 2010 року та пунктів 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення стажу державної служби" від 03 травня 1994 року №283; здійснити перерахунок щомісячної доплати за вислугою років до посадового окладу з моменту зарахування до штату суду та виплатити заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу; здійснити перерахунок розміру щорічної та додаткової відпустки з урахуванням вислуги років на момент зарахування та штату суду та виплатити в повному обсязі всі належні до сплати у зв`язку з цим грошові кошти (а.с.21).

Листом господарського суду Донецької області від 02.01.2019 №01-41/8 зазначено, що через обставини захоплення приміщення суду у місті Донецьку разом з кадровою та бухгалтерською документацією, відсутня можливість надати чи перевірити будь-яку інформацію відносно нарахування суддівської винагороди з моменту зарахування позивача на посаду судді до 15.04.2015 року. Крім того, запропоновано особисто отримати інформацію відносно здійснених виплат у Державній фіскальній службі України та Пенсійному фонді України для подальшого розгляду звернення (а.с.22).

З метою подальшого розгляду звернення від 21.12.2018, ОСОБА_1 разом з листом від 21.01.2019 надала відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених позивачу доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2011 року по 4 квартал 2015 року та з веб-порталу електронних послуг Пенсійного Фонду України у вигляді виписки за формою ОК-5 за період 2001-2018 року, отримані за допомогою особистого ключа електронно-цифрового підпису (а.с.23).

Листом господарського суду Донецької області від 15.02.2019 №01-41/87 зазначено, що кадрова та бухгалтерська документація суду втрачена, судове рішення щодо здійснення відповідних перерахунків відсутнє, а тому здійснення перерахунку не є можливим (а.с.24).

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки - стажу державної служби за період з 02.01.2002 по 24.01.2011, а відповідачем безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку доплати за вислугу років з урахуванням вказаного стажу державної служби.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною шостою статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року №2862-XII (далі по тексту - Закон України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ) для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

07 лютого 2010 року Верховною радою України прийнято Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI, який набрав чинності 03 серпня 2010 року.

Згідно з цим Законом втратив чинність Закон України «Про статус суддів» №2862-XII, крім статей 43, 44, які втратили чинність з 01 січня 2011 року.

Разом з тим, в прикінцевих положеннях Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI було встановлено, що Закон набирає чинності з дня його опублікування окрім статей 129 та 130 цього Закону, які вводитимуться в дію 01 січня 2011 року.

Статтею 129 Закону № 2453-VI (в редакції, чинній на час набрання чинності цим Законом) визначено суддівську винагороду, відповідно до статті 130 визначалося надання щорічної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки.

До 01 січня 2011 року питання суддівської винагороди та відпустки суддів регулювалися статтею 44 Закону України «Про статус суддів».

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI визначає єдиний підхід щодо визначення стажу роботи судді для всіх питань, де він застосовується, і стаття 131 цього Закону, яка набула чинності одночасно з самим Законом 03 серпня 2010 року, визначає порядок обчислення стажу роботи судді.

Відповідно до статті 131 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Пунктом 2 Розділу XII "Прикінцеві положення" Закону № 2453-VI визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України "Про статус суддів" №2862-XII, крім статей 43 та 44, які втрачають чинність з 1 січня 2011 року.

Згідно з пунктом 11 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону № 2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Порядок обчислення стажу державної служби Затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283.

Пунктом 2 цього порядку визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті судів.

Пунктом 2 Розділу XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI передбачалося, що статті 43, 44 Закону України "Про статус суддів" втрачали чинність з 1 січня 2011 року. Тому колегія суддів погоджується із твердженням позивача, що пунктом 2 Розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI продовжено дію статті 44 Закону України "Про статус суддів" і вона була чинною станом на дату призначення (28.12.2010) ОСОБА_1 на посаду судді Господарського суду Донецької області.

Законодавством, яким визначався стаж роботи на посаді судді та яке діяло на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI, була ч.6 ст.44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII.

Спірні відносини щодо визначення стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, мають оцінюватися з урахуванням частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, статті 131, пункту 2 Розділу XII "Прикінцеві положення", пункту 11 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Отже, колегія суддів вважає, що стаття 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року не стосується суті спору, оскільки вона регулює відносини стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку. Позивачем обґрунтовано вказується, що спірні відносини стосуються стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки.

На час виникнення спірних відносин і призначення позивача на посаду судді, визначення стажу роботи на посаді судді регулювалося декількома нормами права, а саме:

1) ч. 6 ст. 44 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII;

2) ст. 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI;

3) підпункт 1 пункту 2 Розділу XII Прикінцеві положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI;

4) пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Відповідно до пункту 11 Розділу XIII "Перехідні положення" Закону N2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, в тому числі Законом N 2862-ХІІ.

Слід зауважити, що у зазначеному пункті не йдеться про суддів, які були призначені чи обрані на посаду судді після набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Отже, приймаючи підпункт 1 пункт 2 Розділу XII та пункт 11 Розділу XIII Прикінцеві положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI, законодавець не розмежував зарахування стажу для суддів, які призначені або обрані на посаду судді до набрання чинності цим Законом та суддям, які були призначені на посаду після набрання чинності цим Законом, а лише уточнював для останніх період, протягом якого вони мають право на зарахування стажу відповідно до Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII.

Тому, оцінюючи можливість застосування частини 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів" до позивача, колегія суддів вважає, що положення пункту 11 Розділу XIII «Перехідні положення» 2010 року № 2453-VI не поширюються на осіб, призначених на посаду судді після набрання чинності цим законом.

Відповідно, положення частини шостої статті 44 Закон України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, дія яких Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI була продовжена до 01 січня 2011 року, - поширювалася на суддів, які були призначені чи обрані до 1 січня 2011 року.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки - стажу державної служби на посадах секретаря суду, секретаря судового засідання, помічника голови суду та радника голови суду (9 років 21 день).

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17.10.2018 по справі № 806/2963/17 та від 14.11.2018 по справі № 804/4305/17, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Посилання представника відповідача на відсутність у суді первинних документів фінансової звітності (табелів обліку робочого часу, штатних розписів та змін до них, наказів про призначення встановлення щомісячної доплати за вислугу років, про надання відпустки, відрядження, листків непрацездатності, розрахункових листків, розрахунково-платіжних відомостей тощо) у зв`язку з їх втратою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Тобто, суд зазначає, що у позивача наявні належні та допустимі докази по справі, а саме: дублікат трудової книжки НОМЕР_2 , яка містить всі відомості щодо трудової діяльності ОСОБА_1 (а.с.11-15).

Колегія суддів зауважує, що виходячи зі змісту наказу Господарського суду Донецької області від 19.12.2018, позивачу була встановлена надбавка за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу як такій, що має стаж роботи більше 10 років (10 років 10 місяців 25 днів) саме на підставі трудової книжки, а тому доводи відповідача на неможливість встановити стаж роботи ОСОБА_1 з урахуванням приписів ч.6 ст.44, п.п.2, 11 Прикінцевих положень Закону № 2453-VI також на підставі трудової книжки, є недоречними.

Крім того, як зазначає сам відповідач, у його розпорядженні наявний табель обліку робочого часу в електронній формі, підстави вважати його недостовірним відсутні.

Також, позивачем разом із заявою про перерахунок надбавки за вислугу років надавались відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів ОСОБА_1 та утриманих податків за період з 1 кварталу 2011 року по 4 квартал 2015 року та індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 з 2001 року.

Враховуючи викладене, відповідач не був позбавлений можливості обчислити дійсний стаж роботи ОСОБА_1 , який дає право на надбавку за вислугу років, на підставі трудової книжки, табелю обліку робочого часу та відомостей Державної фіскальної служби України і Пенсійного фонду України, сформованих на підставі первинних фінансово- облікових документів Господарського суду Донецької області.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач правомірності своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, стажу державної служби за період з 02.01.2002 по 23.01.2011, а також у перерахунку доплати за вислугою років до посадового окладу ОСОБА_1 та щорічної і додаткової відпустки ОСОБА_1 з урахуванням стажу державної служби, належним чином не довів, у зв`язку з чим наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати зазначений вище період державної служби до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, здійснити перерахунок доплати за вислугу років до посадового окладу ОСОБА_1 , а також тривалості щорічної та додаткової відпустки ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного вище стажу державної служби.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги Господарського суду Донецької області, Державної судової адміністрації України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі № 520/3934/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва В.А. Калиновський