Справа № 320/616/19
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/616/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Колеснікова І.С. Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Кузьменка В.В., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 27.09.2018 № , № , № , рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 27.09.2018 № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.09.2018 № Ф-.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, 21.04.2003 ОСОБА_1 зареєстровано Іванівським міжрайонним управлінням юстиції у Київській області як фізичну особу-підприємця (номер запису про державну реєстрацію 858337). Станом на час проведення перевірки позивач перебував на податковому обліку в Іванківському відділенні Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

04.05.2018 Вх. № К/90/ЗВГ Головним Управлінням ДФС України у Київській області зареєстровано скаргу ОСОБА_2 від 27.04.2018 щодо якості наданих позивачем послуг, ведення тіньової господарської діяльності та ухилення від сплати податку у зв`язку з чим, скаржник просив провести перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства.

24.05.2018 Вх.№ Т/104/3ВГ Головним Управлінням ДФС України у Київській області зареєстровано скаргу ОСОБА_3 щодо порушення ФОП ОСОБА_1 правил перевезення пасажирів та з вимогою провести з даного приводу перевірку.

У період з 21.06.2018 по 22.06.2018 Головним Управлінням ДФС України у Київській області проведено фактичну перевірку за наслідками якої складено Акт (довідка) перевірки за дотриманням роботодавцем законодавства стосовно укладання трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), з питань повноти і своєчасності нарахування і сплати роботодавцем податків (зборів, обов`язкових платежів) з виплачених доходів у вигляді заробітної плати та виконання інших обов`язків, покладених чинним законодавством на податкових агентів, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації від 27.06.2018 № 547/10-36-13-04/ НОМЕР_1 .

Під час проведення перевірки, працівниками відповідача було відібрано письмові пояснення від водіїв ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо отриманого розміру заробітної плати.

Також, на підставі наказу від 09.08.2018 № 1685 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, виданого ГУ ДФС у Київській області, працівниками контролюючого органу у період з 10.08.2018 по 16.08.2018 проведено перевірку позивача, за наслідками якої складено Акт від 23.08.2018 № 719/10-36-13-03/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з метою встановлення ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, що підлягає оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладання платником податків трудових договорів з найманими особами, ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 27.06.2018».

У висновках зазначеного Акту перевірки зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 норм діючого законодавства, а саме:

- п. 127.1 ст. 127, п. 167.1 ст. 167. пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в частині ненарахування та неперерахування податку па доходи фізичних осіб виплаченні найманим працівникам, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2012 по 27.06.2018 в сумі 59 250,96 грн. та відповідно п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), контролюючий орган має право провести перевірку та визначити суму грошового зобов`язання платника податків у випадках визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Враховуючи вищезазначене сума податку на доходи фізичних осіб визначається з 01.07.2015 по 27.06.2018 становить 37 303,10 грн.;

- п.п. „а п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755- VI (зі змінами та доповненнями) та п. З Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку затвердженого наказом ДПА України від 29.09.2003 № 451, зареєстрованого в Мін`юсті України 22.10.2003 за № 960/8281. в частині недостовірно поданих даних в поданні розрахунку про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку неподання розрахунків форми 1-ДФ про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платників податку за 2012-2018 роки;

- п.п. 7.2.3, п. 7.2, ст. 7, р. VI п. 11 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до неутримання та неперерахування до бюджету за ставками податку: 3.6% та 37.66% за 2012-2015 роки в сумі 84 927,83 грн. та 22% за 2016-2018 роки в сумі 39 518,18 грн., в загальній сумі 124 446,01 грн.;

- п. 1.3 ст. 16 р. ХХ та п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в частині неперерахування війського збору до бюджету за період з 01.08.2014 по 27.06.2018 в сумі 4 910,04 грн. та відповідно п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), контролюючий орган має право провести перевірку та визначити суму грошового зобов`язання платника податків у випадках визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Враховуючи вищезазначене сума податку на доходи фізичних осіб визначається з 01.07.2015 по 27.06.2018 та становить 3 463,98 грн.

Вказаних висновків відповідач дійшов на підставі пояснень, отриманих від працівників позивача під час проведення фактичної перевірки 21.06.2018, а саме, що п`ятьом найманим працівникам роботодавець ФОП ОСОБА_9 виплатив заробітну плату «в конвертах» в сумі 385 464,79 грн.

На підставі висновків Акта перевірки від 23.08.2018 № 719/10-36-13-03/ НОМЕР_1 , відповідачем 27.09.2018 було прийнято податкові повідомлення - рішення:

- № форми «ПС» яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн. за платежем «Адмін штрафи та інші санкції» (надх. Коштів, контроль за справлянням яких 21081103 закріп. за ГУ ДФС-рай);

- № форми «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 7 360,62 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 3 463,98 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 2 499,39 грн., пеня 1 397, 25 грн.;

- № форми «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на суму 78 611,68 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 37 303,10 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 26 823,44 грн., пеня 14 485, 14 грн.

Крім того, відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.09.2018 № Ф- на суму 124 446,01 грн.

Також відповідачем на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано до позивача штрафні санкції на суму 60 737, 12 грн. за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, про що прийнято рішення від 27.09.2018 № .

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки та прийнятими на їх підставі рішеннями, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, зазначив, що позивачем у період, який був предметом перевірки, податок на доходи фізичних осіб виплаченого найманим працівникам розраховувався та перераховувався до бюджету у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим прийняті відповідачем спірні податкові повідомлення рішення, податкова вимога та рішення про застосування штрафних санкцій є протиправними та підлягають скасуванню як такі, що прийняті на підставі висновків акту перевірки, що не підтверджуються.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, аргументуючи свою позицію наступним.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

ПК України визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу (п. 1.1 ст. 1).

Пунктом 6.1 статті 6 ПК України встановлено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1 статті 167 ПК України).

Ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Як зазначено вище, висновки перевірки зроблено на підставі пояснень працівників позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо отриманого розміру заробітної плати.

Колегія суддів звертає увагу, шо в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 датовані 13.03.2019, в яких зазначено, що влітку 2018 року, ними надано пояснення особам, які представились представниками податкової інспекції. В поясненнях зазначали, що отримують заробітну плату відповідно до укладеної угоди та інших виплат не отримують.

Також в суді першої інстанції були допитані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в якості свідків.

В матеріалах справи наявні розписки свідків щодо попередження судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання або за відмову від надання показань за ст. 384, ст. 385 КК України та присяги свідків ( ОСОБА_4 - а.с. 183, ОСОБА_5 - а.с. 186, ОСОБА_6 - а.с. 189, ОСОБА_7 - а.с. 201, ОСОБА_8 - а.с. 204).

Вказані свідкі, під час допиту зазначили про фактичне підписання ними пояснень, написаних працівниками податкової служби, без ознайомлення з ними. Зауважили, що відомості щодо розміру заробітної плати, вказані у поясненнях, не відповідають дійсності та про отримання ними мінімальної заробітної плати відповідно до діючого законодавства.

Колегія суддів зауважує, що пояснення свідків щодо розміру отриманої ними заробітної плати, збігаються з даними податкової звітності позивача, що спростовує доводи відповідача щодо встановлених порушень.

Інших доказів правомірності та підстав нарахування санкції за встановлені порушення податковим органом суду не надано.

Проаналізувавши вищевикладене, колегія суддів зазначає про відсутність належних доказів, що беззаперечно свідчать про порушення позивачем діючого законодавства в частині нарахування та перерахування податку на доходи фізичних осіб, виплаченого найманим працівникам та, як наслідок, законодавства щодо сплати єдиного внеску та військового збору.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірність прийнятих ним спірних податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, колегія суддів вважає, що останні підлягають скасуванню, що було вірно враховано судом першої інстанції при винесені рішення.

Колегія суддів також наголошує на тому, що апелянт жодним чином не спростував висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.

Повний текст постанови виготовлено 30.09.2019.