Справа № 826/10991/16
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 липня 2019 року, суддя Мазур А.С., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання незаконним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції України №156 о/с від 13.06.2016 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції; поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг з 15.06.2016 року; зобов`язання Департамент патрульної поліції Національної поліції України присвоїти ОСОБА_1 . первинне спеціальне звання старшого лейтенанта поліції та здійснення перерахунку грошового забезпечення з 18.02.2016 року; стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, з 15.06.2016 року по дату фактичного поновлення на посаді; зобов`язання Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг внести виправлення до трудової книжки ОСОБА_1 щодо звільнення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 липня 2019 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 37 о/с від 18.02.2016 на підставі заяви ОСОБА_1 від 17.02.2016 року призначено знов прийнятого ОСОБА_1 , поліцейським батальйону патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, присвоївши спеціальне звання "рядовий поліції".

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №142 о/с від 25.05.2016 року відповідно до ч. 9 ст.65 Закону України "Про Національну поліції" призначено по батальйону №2 по роті №1 рядового поліції ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі.

01.06.2016 року позивач звернувся до начальника патрульної поліції, підполковника Жукова Є.О. з рапортом про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 15.06.2016 року. Вказаний рапорт був погоджений т.в.о. командира роти №1, батальйону №2, т.в.о. командира батальйону №2, начальника УПП в м. Кривому розі

Наказом Департаменту патрульної поліції № 156 о/с від 13.06.2016 року рядового поліції ОСОБА_1 , інспектора роти №1 батальйону № 2, з 15.06.2016 року звільнено зі служби в поліції за власним бажанням за пунктом 7 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію". Запис про звільнення на підставі наказу здійснено також у трудовій книжці.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок проходження служби в органах поліції регулюється положеннями Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 року№ 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У відповідності до ч.2 ст. 56 Закону № 580-VIII службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Згідно положень п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.

Частинами 2 -3 ст. 77 Закону № 580-VIII передбачено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Між тим, з аналізу положень Закону № 580-VIII вбачається, що останнім не врегульовано процедуру та порядок звільнення особи за власним бажанням, зокрема, строки попередження працівником про таке звільнення та строки прийняття відповідного рішення про звільнення.

Згідно п. 4 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Питання проходження служби поліцейськими, звільненням із неї, права і обов`язки таких осіб визначені також Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114 (далі - Положення).

Згідно з пунктом 68 Положення особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

У межах передбаченого пунктом 68 Положення строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору вправі домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник міліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Виходячи зі змісту наведених положень законодавства України, можна зробити висновок, що працівнику надається безумовне право на відкликання поданої ним заяви про звільнення за власним бажанням.

Відповідно до рапорту від імені ОСОБА_1 , датованого 01.06.2016 року, останній просив звільнити його зі служби з 15.06.2016 року.

Позивач зазначає, що дата рапорту та дата звільнення ним особисто не проставлялася, у зв`язку з чим, просив суд провести почеркознавчу експертизу вказаного документу та з`ясувати чи виконано весь текст рапорту на звільнення ОСОБА_1 рукою позивача.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи цифровий запис "з 15.06.2016", який міститься в рапорті після слів "за власним бажанням" ймовірно виконано однією особою. Крім того, експертом було встановлено співпадіння почерку по більшості ознак, що утворюють індивідуальну сукупність ознак почерку і дають підстави для висновку, що рукописні записи виконані однією особою. Також, експертами зазначено про відсутність, будь-яких діагностичних ознак, які б свідчили про вплив на процес письма, в тому числі відсутність збиваючих факторів природного чи штучного характеру. Рукописні (цифрові) записи з "01.06.2016", які містяться у рапорті після слів "Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі рядовий поліції" та перед " ОСОБА_1 " виконані однією особою.

Позивач заперечував зазначений висновок, зазначивши у своїх поясненнях в суді першої, що вказаний висновок не встановлює фактичних даних, а лише фіксує ймовірне припущення того, що підписантом є одна і та ж особа, у зв`язку з чим просив суд не приймати до уваги вказаний висновок.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги такі доводи позивача та як доказ прийняв висновок експерта, оскільки відсутні будь-які підстави для не прийняття до уваги такий висновок в якості доказу, так як експертом детально за допомогою вимірювальних та технічних засобів проаналізовано рукописний матеріал, а саме: рапорт позивача, а також відібрані у судовому засіданні вільні зразки почерку ОСОБА_1 . Крім того, експертом також було здійснено порівняльний аналіз рукописних засобів та встановлено збіжні ознаки почерку та загальних ознак (координація рухів, темп, розмір, розгін, розстановка, зв`язність).

Отже, колегія суддів вважає, що саме позивач написав рапорт про своє звільнення зі служби та проставив в ньому дату звільнення 15.06.2016 року.

Також колегія суддів враховує, що в подальшому позивач не звертався до відповідача із заявою про відкликання рапорту від 01.06.2016 року та не подавав інший рапорт на звільнення.

Таким чином, позивачем та відповідачем було узгоджено дату звільнення зі служби позивача за власним бажанням у більш короткий строк, ніж передбачений Положенням трьох місячний термін, що відповідає діючому законодавству України і не може свідчити про протиправність оскаржуваного наказу.

Враховуючи те, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, то позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора роти № 1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі з 15.06.2016 року; стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 15.06.2016 року по дату фактичного поновлення на посаді не підлягають задоволенню, як такі, що мають похідний характер та взаємопов`язані між собою.

Щодо позовних в частині зобов`язання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України присвоїти ОСОБА_1 первинне спеціальне звання старшого лейтенанта поліції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Положеннями п. 7 ст.81 Закону №580-VIIIи №580-VIII визначено, що військовослужбовцям та громадянам, які мають військові або спеціальні звання, класні чини, під час прийняття на службу в поліції присвоюються первинні спеціальні звання поліції, відповідні наявним у них військовим або спеціальним званням, класним чинам, у порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.

При цьому, суд враховує, що згідно частини 8 статті 81 Закону України "Про Національну поліцію", громадянам, які були звільнені зі служби в поліції, під час повторного прийняття на службу присвоюється спеціальне звання поліції, яке вони мали на момент звільнення.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 37 о/с від 18.02.2016 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 17.02.2016 року призначено знов прийнятого ОСОБА_1 , поліцейським батальйону патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, присвоївши спеціальне звання "рядовий поліції". Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №142 о/с від 25.05.2016 року відповідно до ч. 9 ст.65 Закону України "Про Національну поліції" призначено по батальйону №2 по роті №1 рядового поліції ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі. Наказом Департаменту патрульної поліції № 156 о/с від 13.06.2016 року рядового поліції ОСОБА_1 , інспектора роти №1 батальйону № 2, з 15.06.2016 року звільнено зі служби в поліції за власним бажанням за пунктом 7 частинні статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Отже, з вищевказаного вбачається, що позивача було прийнято на службу та присвоєно спеціальне звання - рядовий поліції. На момент проходження служби, позивачем протиправність призначення спеціального звання не оскаржувалася. Більше того, спеціальне звання поліцейським присвоюється виключно наказом по особовому складу, тоді як позивач звернувся із вимогою про зобов`язання присвоїти йому спеціальне звання "старший лейтенант поліції" після звільнення зі служби в поліції, що фактично унеможливлює прийняття відповідачем наказу по особовому складу.

Крім того, позивач посилався на наявність формальних порушень правил заповнення трудової книжки відповідачем, оскільки в порушення вимог п.п. 2.3, 2.25, 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці від 29.07.1993 року №58, відповідачем не вказано причину звільнення із посиланням на статтю закону.

Порядок формування та ведення особових справ поліцейських розроблено відповідно до положень статті 79 Закону України "Про Національну поліцію", з метою забезпечення належного формування та ведення особових справ поліцейських, а також кандидатів на службу в поліції, що направляються на навчання до закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських. Такий встановлює тільки загальні вимоги щодо порядку зберігання і ведення трудових книжок поліцейських, зокрема розділом ІV Порядку передбачено, що відомості про службу в поліції вносяться до трудової книжки шляхом здійснення записів про прийняття на службу до поліції та звільнення зі служби в поліції з посиланням на дату та номер відповідного наказу органу поліції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 липня 2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 01 жовтня 2019 року.