Справа № 240/833/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/833/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк М.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

24 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Аніщенко А.О.,

за участю:

позивача: Камінського Анатолія Францовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року (ухвалене в м. Житомир ) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАСТ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2019 року позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при складанні акту перевірки та формуванні висновків щодо правомірності кредиту за вказаними операціями не були враховані особливості договірних умов щодо зарахування авансових платежів в рахунок останніх поставок (а не перших), та на виконання вимог податкового законодавства; умовами договору не передбачалось зарахування авансів в рахунок перших відгрузок, а навпаки, п. 5.3 Договору визначено, що покупець здійснює 100% оплату за кожну завантажену в транспорт покупця партію Товару не пізніше наступного банківського дня з дати виставлення продавцем рахунка-фактури; всі подальші надходження товарів протягом липня 2018 року за перевіркою були помилково кваліфіковані "другою подією" без права на податковий кредит, а тому оскаржуване податкове повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

14 серпня 2019 року від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Позивач в судовому засіданні щодо вимог апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи неоспорені факти про те, що згідно висновків акту від 18.12.2018 № 1493/06-30-12-02-26/33178070 "Про результати документальної виїзної позапланової перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАСТ" з питань правомірності нарахування від`ємного значення та заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість по деклараціям з ПДВ за вересень та жовтень 2018 року" (т.1 а.с.19-34), перевіркою встановлено, що ТОВ "ДАСТ":

- на порушення п. 187.1 ст. 187, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 201.7 ст. 201, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) віднесено до податкового кредиту неправомірно виписані податкові накладні, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 4509801 грн. (за липень 2018 на суму ПДВ 2537231 грн., за серпень 2018 - 1972570 грн.);

- на порушення п. 200.1, п. 200.4 "б" ст. 200 ПКУ завищено бюджетне відшкодування в розмірі 4509801 грн. (заявленого в декларації з ПДВ за серпень 2018 на суму 2537231 грн., за вересень 2018 - 1972570 грн.).

Як вбачається із вказаного акту ТОВ "Акріс Агро" неправомірно, не на першу подію, виписувались податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит в липні та серпні 2018 року.

На підставі акту перевірки від 18.12.2018 № 1493/06-30-12-02-26/33178070 Головним управлінням ДФС у Житомирській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.01.2019 № (т.1 а.с.14), яким встановлено завищення ТОВ "ДАСТ" суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, у розмірі 4509801 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 2254901 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення - рішення протиправним, позивач звернувся до суду для його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.187.1 ст.187 ПКУ, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.198.2 ст.198 ПКУ, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (п.201.1 ст.201 ПКУ).

Аналізуючи доводи апелянта щодо правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 201.7 ст.201 ПКУ визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ "Акріс Агро" (Продавець) та ТОВ "ДАСТ" (Покупець) були укладені договори поставки:

- № 1506/18-АА від 15.06.2018 (т.1 а.с.35-36) та додаткова угода до нього від 15.06.2018 (т.1 а.с.37);

- № 2007/18 від 20.07.2018 (т.1 а.с.38-39) та додаткові угоди до нього від 20.07.2018 (т.1 а.с.40,41);

- № 0808/18 від 08.08.2018 (т.1 а.с.42-43) та додаткова угода до нього від 08.08.2018 (т.1 а.с.44).

Умовами вказаних договорів, з урахуванням додаткових умов, передбачено, що:

- покупець здійснює попередню оплату за товар у встановлених розмірах до певної дати (п.5.2);

- покупець здійснює 100% оплату за кожну завантажену в транспорт Покупця партію товару (без урахування платежу по п. 5.2 Договору) не пізніше наступного банківського дня з дати виставлення Продавцем рахунка-фактури (п. 5.3);

- оплата за останню партію товару здійснюється Покупцем з урахуванням отриманої Продавцем попередньої оплати, вказаної у п. 5.2. Договору; поставка товару в рахунок попередньої оплати згідно п. 5.2 Договору здійснюється в останню чергу та за цінами по курсу долара США на дату отримання попередньої оплати (п. 5.4).

Тобто, за договорами попередня оплата була здійснена для врахування при розрахунку за поставку останньої партії товару, а тому першою подією для віднесення сум податку до податкового кредиту є дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів, а для інших поставок, крім останньої, - дата отримання товару.

У відповідності до пункту 198.6 ст.198 ПКУ до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Водночас, колегія суддів зазначає, що зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач фактично не заперечує, що продавцем були виписані податкові накладні на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата за п. 5.2 вищевказаних договорів, а також виписувались податкові накладні на відвантажений товар, крім останньої партії товару, як і те, що на підставі складених ТОВ "Акріс Агро" податкових накладних, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивачем була нарахована сума податку, що відносяться до податкового кредиту, за липень 2018 в сумі ПДВ 2537231 грн., за серпень 2018 - 1972570 грн.

Судова колегія звертає увагу, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (п.200.1 ст.200 ПКУ).

Підпунктом "б" п.200.4 ст.200 ПКУ передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Однак, судова колегія зазначає, що відповідач ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав доказів, які б підтверджували порушення позивачем вимог ПКУ шляхом віднесення до податкового кредиту в липні, серпні 2018 року коштів в сумі 4509801 грн. за господарськими операціями з ТОВ "Акріс Агро" та законність і підставність заявлення вказаної суми до бюджетного відшкодування в деклараціях з ПДВ за серпень, вересень 2018 року.

Крім того, суд звертає увагу, що перевірка, на підставі акту якої прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.01.2019 № , проводилась з питань правомірності нарахування від`ємного значення та заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість по деклараціям з ПДВ за вересень та жовтень 2018 року, а згідно її висновків та спірним рішенням встановлено завищення суми бюджетного відшкодування, крім іншого, у декларації з ПДВ за серпень 2018 року, яка не була предметом перевірки.

Проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку усім доказам у справі в їх сукупності, враховуючи те, що в ході апеляційного розгляду справи відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення,, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 21.01.2019 року № , є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача як на правомірність свого рішення на те, що господарський договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, і його наявність свідчить лише про намір виконати дії в майбутньому, а не про фактичне виконання; господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, у зв`язку з тим, що рух активів та капіталу позивача відбувався внаслідок здійснення господарських операцій, за якими виникло у позивача право на бюджетне відшкодування в сумі 4509801 грн., на виконання саме господарських договорів, що підтверджується первинними документами.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 вересня 2019 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.