Справа № 295/12644/16-а
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 вересня 2019 року

Київ

справа №295/12644/16-а

адміністративне провадження №К/9901/44934/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Желєзного І.В., судді Чиркіна С.М., судді Шарапи В.М., розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про скасування рішення та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за касаційною скаргою Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира у складі судді Кавацюка В.І. від 11 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Охрімчук І.Г., Капустинського М.М., Моніча Б.С. від 11 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі також - відповідач), у якому просив:

- скасувати рішення Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову включити до пільгового стажу період роботи з 07 грудня 1981 року по 07 квітня 2016 року на посаді газоелетрозварювальника з повним робочим днем;

- зобов`язати відповідача зарахувати цей період роботи до пільгового стажу та перерахувати пенсію з урахуванням зазначеного стажу з 16 листопада 2015 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що має достатній стаж роботи на посадах, які віднесені до Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З огляду на це звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та надав йому необхідні документи, що підтверджували дану обставину. Однак відповідач відмовив у задоволенні такої, посилаючись на відсутність у нього необхідного стажу роботи на посадах зі шкідливими умовами праці - 12 років 6 місяців.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним і скасовано рішення Комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 21 липня 2016 року № 34/1 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно з Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (12 років 6 місяців); зобов`язано Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком згідно з Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 11 травня 2016 року; в задоволенні решти вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що наданими позивачем доказами підтверджується наявність всіх необхідних умов для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2017 року та ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційну скаргу подано до суду 31 серпня 2017 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 295/12644/16-а.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 липня 2019 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Желєзного І.В., суддів Чиркіна С.М. та Шарапу В.М.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач працював на наступних посадах:

- газоелектрозварника в РСУ-2 Обласного ремонтно-будівельного тресту: з 07 грудня 1981 року по 15 березня 1982 року, з 04 травня 1987 року по 16 вересня 1991 року, що становить 4 роки 7 місяців 20 днів;

- електрогазозварника в Моховському радгоспі з 22 березня 1982 року по 30 вересня 1982 року, з 01 грудня 1982 року по 30 жовтня 1983 року; електрозварника з 20 березня 1985 року по 25 серпня 1985 року, з 26 лютого 1986 року по 25 вересня 1986 року, що становить 2 роки 6 місяців 11 днів;

- електрогазозварника в Житомирському обласному госпрозрахунковому спеціалізованому монтажно-пусконалагоджувальному управлінні з 10 жовтня 1982 року по 12 листопада 1982 року, що становить 1 місяць 2 дні;

- електрозварника в Житомирському міському ремонтно-будівельному управлінні з 15 листопада 1983 року по 28 лютого 1985 року, з 01 жовтня 1986 року по 30 квітня 1987 року; газоелектрозварника з 09 жовтня 1985 року по 19 лютого 1986 року;

- електрозварника ручного зварювання в Житомирському заводі «Спецлісмаш» (з 14 лютого 1995 року підприємство перейменовано на ВАТ «Житомирспецлісмаш») з 25 вересня 1991 року по 30 квітня 1999 року;

- газоелектрозварника з 09 серпня 1999 року по 09 вересня 1999 року в ОП «Житомирська облдрукарня»;

- газоелектрозварника з 13 серпня 2001 року по 12 серпня 2002 року у ТОВ «Кварцит ДМ»;

- електрогазозварника з 14 квітня 2008 року по 28 вересня 2010 року у Кооперативі «Вернісаж».

11 травня 2016 року позивач звернувся до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

21 липня 2016 року рішенням Комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення, №34/1 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (12 років 6 місяців).

Відповідачем зараховано ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи на посаді електрозварника ручного зварювання у ВАТ «Житомирспецлісмаш» згідно з Списком №2 з 25 вересня 1991 року по 20 серпня 1992 року, що становить 10 місяців 26 днів.

Натомість відповідачем не зараховано до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи:

- на посаді електрозварника Житомирського міського ремонтно-будівельного управління з 15 листопада 1983 року по 28 лютого 1985 року та з 01 жовтня 1986 року по 30 квітня 1987 року з огляду на те, що підприємством ЗАТ «Міськрембуд» не надано документи, які підтверджують пільговий характер роботи позивача;

- на посаді газоелектрозварника Житомирського міського ремонтно-будівельного управління з 09 жовтня 1985 року по 19 лютого 1986 року, оскільки записи в трудовій книжці ОСОБА_1 проведено неправильно, а саме не зазначено номер наказу про звільнення позивача;

- на посадах газоелектрозварника ТОВ «Кварцит ДМ» з 13 серпня 2001 року по 12 серпня 2002 року та електрогазозварника Кооперативу «Вернісаж» з 14 квітня 2008 року по 28 вересня 2010 року, оскільки вказані робочі місця не були атестовані;

- на посаді електрозварника ручного зварювання Житомирського заводу «Спецлісмаш» з 21 серпня 1992 року по 30 квітня 1999 року, оскільки результати атестації робочих місць, проведеної на підприємстві в 1994 році, визнано недійсними.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга обґрунтована тим, що стаж роботи позивача на пільгових умовах складає 10 місяців 26 днів, що не є достатнім для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Робочі місця позивача на посадах електрогазозварника в період з 14 квітня 2008 року по 28 вересня 2010 року на підприємстві ВК "Вернісаж" та газоелектрозварника в період з 13 серпня 2001 року по 12 вересня 2002 року на підприємстві ТОВ "Кварцит ДМ" не атестовані. Результати атестації робочого місця, проведеної на Житомирському заводі «Спецлісмаш» в 1994 році, визнано недійсними, що відповідно не дає право зарахування вказаних періодів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Від інших учасників справи відзиву або заперечень на касаційну Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не надходило, що відповідно до статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені у касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Норми матеріального права в цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі також - Закон № 1788-XII), від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі також - Закон № 1058-IV).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Із зазначених нормативних актів вбачається, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Порядок проведення атестації робочих місць та Методичні рекомендації передбачають: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Положеннями Порядку проведення атестації робочих місць визначено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Подібний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено раніше Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 16 вересня 2014 року (справа № 21-307а14), та Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23 січня 2018 року (справа № 732/2003/14).

Стосовно підтвердження наявності пільгового стажу у позивача за періоди його роботи протягом 1981 - 1991 років судами встановлено, що пільговий стаж позивача підтверджується записами в трудовій книжці, а саме: позивач працював з 07 грудня 1981 року по 15 березня 1982 року, з 04 травня 1987 року по 16 вересня 1991 року газоелектрозварником в РСУ-2 Обласного ремонтно- будівельного тресту; з 22 березня 1982 року по 30 вересня 1982 року, з 01 грудня 1982 року по 30 жовтня 1983 року електрогазозварником в Моховському радгоспі, з 20 березня 1985 року по 25 серпня 1985 року, з 26 лютого 1986 року по 25 вересня 1986 року електрозварником в Моховському радгоспі; з 10 жовтня 1982 року по 12 листопада 1982 року електрогазозварником в Житомирському обласному госпрозрахунковому спеціалізованому монтажно-пусконалагоджувальному управлінні; з 15 листопада 1983 року по 28 лютого 1985 року та з 01 жовтня 1986 року по 30 квітня 1987 року електрозварником в Житомирському міському ремонтно-будівельному управлінні. Загалом сукупний пільговий стаж роботи позивача за вказані періоди становить 9 років 2 місяці 15 днів.

При вирішенні питання про зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача на посаді електрозварника ручного зварювання у ВАТ «Житомирспецлісмаш» судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач з 25 вересня 1991 року по 30 квітня 1999 року працював електрозварником ручного зварювання в Житомирському заводі «Спецлісмаш» (з 14 лютого 1995 року підприємство перейменовано на ВАТ «Житомирспецлісмаш»). Період роботи позивача на даній посаді з 25 вересня 1991 року по 20 серпня 1992 року, що становить 10 місяців 26 днів, зарахований Житомирським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області до пільгового стажу. В решті період роботи до пільгового стажу не зарахований, оскільки результати атестації робочих місць, проведеної на підприємстві в 1994 році, визнано недійсними.

Відповідно до наказу Житомирського заводу «Спецлісмаш» від 06 травня 1994 року №15 орг створено атестаційну комісію для проведення атестації робочих місць за умовами праці на підприємстві. У вересні 1994 року санітарно-гігієнічні дослідження робочих місць виконані Житомирською СЕС.

Наказом Житомирського заводу «Спецлісмаш» від 06 червня 1994 року №18 орг затверджено результати атестації робочих місць і підтверджено право на пільгову пенсію згідно з Списком №2 робоче місце електрозварника.

Зі змісту довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 1, виданої 05 січня 2016 року ВАТ «Житомирспецлісмаш», вбачається, що посада електрозварника ручного зварювання, на якій працював позивач з 02 вересня 1991 року по 30 квітня 1999 року, передбачена Списком №2 Розділу 33; робота на даній посаді вважається роботою зі шкідливими та важкими умовами праці.

Крім вказаної довідки позивач при зверненні до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду надав особову картку та картку умов праці, які підтверджували характер виконуваної роботи зі шкідливими та важкими умовами праці.

Згідно з висновком за результатами експертизи правильності застосування Списку № 1 та Списку №2, якості проведення атестації робочих місць у ВАТ «Житомирспецлісмаш» від 24 червня 1998 року №07-70 результати атестації, проведеної на підприємстві, визнано недійсними.

Суд зазначає, що чинним законодавством не встановлені наслідки для роботодавця чи працівника, які можуть настати в результаті призупинення рішення роботодавця про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці, у зв`язку із чим, вважає, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявності у такому правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 липня 2019 року у справі № 348/2182/16-а.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції встановили, що загальний пільговий стаж позивача, який надає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці відповідно до Списку № 2, становить 16 років 9 місяців 20 днів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що позивач на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно з Списком № 2, маючи загальний стаж роботи 27 років 5 місяців 1 день, з яких 16 років 9 місяців 20 днів робота на посадах зі шкідливими та важкими умовами праці, має право на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення у справі "Кантоні проти Франції" (Cantoni v. France" № 17862/91), у справі "Вєренцов проти України"№ 20372/11).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: С.М. Чиркін

В.М. Шарапа