Справа № 640/14648/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

02 жовтня 2019 року № 640/14648/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

при секретарі судових засідань Новик В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомВійськової частини НОМЕР_1
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
проскасування постанов
за участю представника позивача Зелінської Н.О., відповідач не прибув;
встановив:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просила: - визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59487933 від 09 липня 2019 року; про стягнення виконавчого збору від 10 липня 2019 року у виконавчому провадженні №57534216, винесені старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при винесенні оскаржуваних постанов державним виконавцем не було з`язовано всіх обставин справи, не досліджено та не проаналізовано чинне законодавство. Зокрема, на думку позивача, що у випадку винесення судом рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, такі рішення підлягають виконанню не органами Державної виконавчої служби, а органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Тобто, такі виконавчі провадження не підвідомчі органам Державної виконавчої служби. Відтак, виконання рішення суду про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 30.07.2017 повинно здійснюватися виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, тобто Казначейством.

Що стосується стягнення виконавчого збору, то за своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення. Втім військова частина НОМЕР_1 в добровільному порядку виконала рішення суду, а державним виконавцем не вчинялись дії щодо примусового виконання згаданого рішення суду.

За наведених обставин позивач вважає свої права порушеними, а тому звернувся до суду за їх захистом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17 вересня 2019 року.

В судове засідання 17 вересня 2019 року сторони не прибули, в зв`язку з чим справу відкладено слуханням на 02 жовтня 2019 року.

У судове засідання 02 жовтня 2019 року прибув представник позивача, який підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача не прибув і свого відношення до позову не висловив. Проте через канцелярію суду надійшли матеріали виконавчого провадження ВП №59487933.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №826/17780/18 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, рішенням якого від 04 березня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено. Однак, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року та надати довідку з помісячним розрахунком індексації з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року.

На виконання частини судового рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі №826/17780/18, а саме щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року та надати довідку з помісячним розрахунком індексації з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року, 13 червня 2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист.

На підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від 02 липня 2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інною Леонідівною за виконавчим листом №826/17780/18, виданим 13 червня 2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва, 09 липня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №59487933, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно резолютивної частини вказаної постанови боржнику (Військовій частині НОМЕР_1 ) необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Крім того, пунктом 2 резолютивної частини постанови ухвалено стягнути з боржника, зокрема, виконавчий збір у розмірі 16692 грн.

10 липня 2019 року старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан Інною Леонідівною у виконавчому провадженні ВП №59487933 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692,00 грн.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 6 згаданого Закону у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

На думку позивача, відповідач - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві не є тим органом, який має в примусовому порядку виконувати рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі №826/17780/18, яким зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року та надати довідку з помісячним розрахунком індексації з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року

Втім, позивач не вбачає різниці між зобов`язальним характером резолютивної частини рішення суду від 22 квітня 2019 року, яким на боржника Військову частину НОМЕР_1 покладено обов`язок вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року та надати довідку з помісячним розрахунком індексації з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2017 року, - та стягненням (безспірним списанням) коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За виконавчим листом №826/17780/18, виданим 13 червня 2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва саме на боржника - Військову частину НОМЕР_1 , а не на інший орган, покладено обов`язок на вчинення дій щодо нарахування ви виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 . Невиконання боржником рішення у добровільному порядку мало наслідком звернення стягувача ОСОБА_1 із заявою до державної виконавчої служби задля примусового виконання рішення суду. Будь-яких інших документів щодо списання коштів матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Тому державним виконавцем правомірно, у відповідності з нормами Закону України «Про виконавче провадження», відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №826/17780/18, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59487933 від 09 липня 2019 року.

Згідно частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності з частиною шостою статті 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлений статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Положеннями статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша статті 27).

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті).

Відповідно до частини четвертої цієї статті державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Позивач у своїй позовній заяві стверджував, що рішення суду від 22 квітня 2019 року ним виконано добровільно, державним виконавцем не вчинялись виконавчі дії, а тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, на виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року боржником здійснено розрахунок індексації майору ОСОБА_1 , про що видано довідку-розрахунок №116/82 від 29 липня 2019 року та виплачені суми індексації платіжними дорученнями №19-1199, №19-1200, №19-1201 від 29 липня 2019 року, про що повідомлено державного виконавця листом №2628 від 01 серпня 2019 року, тобто вже після відкриття виконавчого провадження від 09 липня 2019 року та винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 10 липня 2019 року.

З наведеного слідує, що добровільним виконанням рішення суду вважалося б його виконання боржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, адже постанова про відкриття виконавчого провадження винесена за заявою стягувача з причин невиконання рішення та задля його виконання у примусовому порядку.

Боржником Військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду виконано після звернення останнього до примусового виконання на підставі виконавчого листа №826/17780/18 від 13 червня 2019 року, за заявою стягувача від 02 липня 2019 року та під час відкритого виконавчого провадження ВП №59487933 на підставі постанови державного виконавця від 09 липня 2019 року.

За таких обставин позовні вимоги позивача є необгрунтованими, а відтак такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивачем по справі не доведено обгрунтованість заявленого позову, в той час як відповідач виконав покладений на нього статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову витрати, які підлягають розподілу у відповідності зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 287, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві по визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №59487933 від 09 липня 2019 року та про стягнення виконавчого збору від 10 липня 2019 року у виконавчому провадженні №57534216 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко