Справа № 620/1248/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1248/19 Головуючий у 1 інстанції: Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Епель О.В. Собківа Я.М. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство «Семенівська мануфактура» звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Чернігівській області від 18 квітня 2019 року №886 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Семенівська мануфактура».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Приватне підприємство «Семенівська мануфактура» звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що запит про надання документів не відповідає вимогам Податкового кодексу України, оскільки, в ньому відсутнє посилання, які саме недостовірні дані було вказано в податкових деклараціях. Також, апелянт зазначає про те, що Приватним підприємством «Семенівська мануфактура» на запит податкового органу було надано відповідні пояснення в повному обсязі.

05 вересня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління ДФС у Чернігівській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на адресу ПП «Семенівська мануфактура» ГУ ДФС у Чернігівській області направлено запит від 19 лютого 2019 року про надання пояснення стосовно взаємовідносин з ПП «Фостерс», що містяться у податковій декларації з ПДВ за жовтень, листопад 2018 року.

Підставою для направлення даного запиту слугувало те, що у контролюючого органу відсутня інформація про реальність походження товару, оскільки за даними Єдиного реєстру податкових накладних відсутнє придбання до ПП «Фостерс» зазначеного виду товару, встановлено неможливість здійснення до ПП «Фостерс» задекларованої діяльності - обсяги господарських операцій до ПП «Фостерс», їх специфіка, не співвідносні з наявними трудовими ресурсами та видом діяльності.

На вказаний запит позивачем було надіслано на адресу відповідача лист № б/н від 07 березня 2019 року з письмовими поясненнями та доданими до нього первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують взаємовідносини між ПП «Семенівська мануфактура» та ПП «Фостерс», що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за жовтень, листопад 2018 року, а саме: копія договору поставки №2018-09/05 від 05 вересня 2018 року, копії видаткових накладних, копії товарно-транспортних накладних.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 та ст. 82 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДФС у Чернігівській області 18 квітня 2019 року видано наказ № 886 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Семенівська мануфактура» з 19 квітня 2019 року тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності по взаємовідносинам з ПП «ФОСТЕРС» за жовтень та листопад 2018 року з метою перевірки правомірності формування податкової звітності з податку на додану вартість.

Не погоджуючись із вказаним наказом про проведення документальної позапланової виїзної перевірки, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до положень підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення контролюючими органами документальних позапланових перевірок та підстави для їх призначення врегульовано статтею 78 ПК України.

В силу пп. 78.1.1, 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі:

- отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого, не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

- виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно з пунктом 73.3 статті 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин, зокрема, коли: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених ст. 39 цього Кодексу; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків відповідних документів; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Порядок отримання інформації контролюючими органами за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245 затверджений Порядок періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом (далі - Порядок №1245 ).

Відповідно до пункту 9 Порядку №1245, органи державної податкової служби мають право звернутися до суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.

В силу п. 10 Порядку №1245, запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника)зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації,що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Чернігівській області на адресу Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» направлено запит від 19 лютого 2019 року № 2518/10/25-01-14-07-06 Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) (а.с. 10-11).

Підставою для направлення такого запиту стало виявлення Головним управлінням ДФС у Чернігівській області фактів, що свідчать про недостовірність визначення Приватним підприємством «Семенівська мануфактура» даних по взаємовідносинах з ПП «Фостерс», що містяться у податковій декларації з ПДВ за жовтень та листопад 2018 року.

Податковим органом зроблено висновок про недотримання позивачем норм пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України та запропоновано надати пояснення та документи, на їх підтвердження.

Також, у запиті зазначено про те, що за результатами аналізу декларації та податкової інформації з`ясовується документальне оформлення господарських операцій за відсутності факту (законного джерела) реального походження товару (активу).

На вказаний запит позивачем надіслано на адресу відповідача лист №б/н від 07 березня 2019 року з письмовими поясненнями та доданими до нього первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують взаємовідносини між ПП «Семенівська мануфактура» та ПП «Фостерс», що містяться у податкових деклараціях з ПДВ за жовтень, листопад 2018 року, а саме: копію договору поставки №2018-09/05 від 05 вересня 2018 року; копії видаткових накладних та копії товарно-транспортних накладних (а.с. 12-14).

Колегія суддів зазначає, що податковим органом у запиті про надання інформації вказано про недотримання Приватним підприємством «Семенівська мануфактура» норм, що визначають порядок формування податкового кредиту.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Матеріали справи свідчать, що на підтвердження правильності зазначення відомостей у податкових деклараціях з ПДВ за жовтень, листопад 2018 року позивачем надіслано відповідачу копію Договору поставки №2018-09/05 від 05 вересня 2018 року; копії видаткових накладних та копії товарно-транспортних накладних.

Відповідно до розділу 3 Договору поставки №2018-09/05 від 05 вересня 2018 року, укладеного між Приватним підприємством «Семенівська мануфактура» (Покупець) та Приватним підприємством «Фостерс» (Постачальник), оплата за товар здійснюється Покупцем у безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Оплата за товар, який постачається по умовам договору здійснюється покупцем за кожну відповідну партію товару упродовж 14 календарних днів, з дати отримання такої партії товару, підставою для цього є відповідна видаткова накладна (а.с. 46-48).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139 ст. 139 ПК України).

Згідно запиту відповідача від 19.02.2019 року № 2518/10/25-01-14-07-06 у позивача запитано, крім іншого, розрахункові документи - платіжні доручення, платіжні вимоги - доручення розрахункові чеки (їх корінці).

Однак, Приватним підприємством «Семенівська мануфактура» на виконання запиту про надання інформації від 19 лютого 2019 року № 2518/10/25-01-14-07-06 не було надано відповідних первинних документів, що підтверджують здійснення оплати за товар (наприклад, платіжних доручень, виписок з банківських рахунків).

Також, позивачем не було надано на запит податкового органу документи, що засвідчуюсь якість придбаних товарів та документи, що дають інформацію про місця зберігання придбаних товарів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано податковому органу всієї інформації, яка б дала можливість в повній мірі підтвердити реальні господарсько-правові відносини з Приватним підприємством «Фостерс».

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно прийнято наказ від 18 квітня 2019 року №886 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Семенівська мануфактура».

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що підставою для проведення перевірки є виключно ненадання письмових пояснень та їх документального підтвердження. Оскільки, позивачем було надано відповідні пояснення з доданими до них документальними підтвердженнями, тому, на думку апелянта, наказ від 18 квітня 2019 року №886 є протиправним та підлягає скасуванню. Колегія суддів не погоджується з такими доводами з огляду на наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №813/4692/17 зазначив: «виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена».

Колегія суддів зазначає, що позивачем первинні документи по взаємовідносинах з Приватним підприємством «Фостерс» були надані не в повному обсязі, що унеможливлює підтвердження достовірності відомостей, що містяться в податковій декларації ПДВ за жовтень, листопад 2018 року.

Таким чином, сам факт надання позивачем на запит податкового органу пояснень та підтверджуючих документів - не є достатньою підставою для визнання Наказу від 18 квітня 2019 року №886 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Семенівська мануфактура» протиправним.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Семенівська мануфактура» залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Епель О.В. Собків Я.М.
Повний текст постанови виготовлено 30.09.2019 року