Справа № 620/2268/19
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року Чернігів Справа № 620/2268/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної архітектурно-будівельної інспекції України
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (надалі також - ДАБІ України, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання створити комісію і провести перевірку фактів, викладених у скарзі позивача від 24.06.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2017 року він перебував на посаді завідувача сектору правової роботи Управління. 27 травня 2019 року отримав Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» (далі - Висновок) від 22.05.2019 року, відповідно до якого начальником Управління Андрєєвою Т.О. службова діяльність позивача була оцінена середнім балом 0. 24 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Держархбудінспекція) зі скаргою, щодо створення комісії та скасування Висновку. Листом № 40-702-(90-9)/5076-19 від 15.07.2019 року, за підписом першого заступника Голови Держархбудінспекції, позивача повідомлено, що викладені у скарзі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки 18.06.2019, відповідно до наказу Держархбудінспекції № 259 «ОС» від 14.06.2019 року, його звільнено з займаної посади, що у свою чергу позбавляє ОСОБА_1 права на оскарження Висновку протягом місячного терміну. Позивач вважає бездіяльність Держархбудінспекції щодо не проведення перевірки викладених у скарзі фактів та утворення комісії такою, що грубо порушує основоположні права людини та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки законодавством, зокрема статтею 11 та 44 Закону України «Про державну службу», визначено коло осіб, у яких наявне право на оскарження результатів оцінювання, а саме висновок щодо результатів оцінювання з негативною оцінкою може бути оскаржений державним службовцем. Оскільки позивача було звільнено з займаної посади державного службовця 18.06.2019, то у відповідача були відсутні правові підстави для задоволення вимог, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 24.06.2019.

Позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов є не обґрунтованими, а висновки не відповідають вимогам діючого законодавства. Позивач зазначає, що ним було подано скаргу до керівника державної служби у термін, визначений статтею 11 Закону України «Про державну службу». Вказана норма є вичерпною та повинна бути дотримана, відповідно до обов`язку, передбаченого частиною 2 статті 19 Конституції України.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 з 02.06.2015 обіймав посаду головного спеціаліста адміністративного сектору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області (далі - Управління), а з 2017 року перебував на посаді завідувача сектору правової роботи Управління, що не заперечується відповідачем.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 259 «ОС» від 14.06.2019 ОСОБА_1 звільнено 18.06.2019 з посади завідувача сектору правової роботи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області у зв`язку з отриманням двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності, що підтверджується копією наказу про звільнення (а.с. 10).

Як зазначає позивач 27 травня 2019 року він отримав Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» (далі - Висновок) від 22.05.2019, відповідно до якого начальником Управління Андрєєвою Т . О. службова діяльність ОСОБА_1 була оцінена середнім балом 0 (а.с. 7).

24 червня 2019 року позивач звернувся до Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Держархбудінспекція) зі скаргою щодо скасування Висновку результатів повторного оцінювання та створення комісії (а.с. 8).

Листом № 40-702-(90-9)/5076-19 від 15.07.2019, за підписом першого заступника Голови Держархбудінспекції, позивача повідомлено, що викладені у скарзі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки 18.06.2019, відповідно до наказу Держархбудінспекції №259 «ОС» від 14.06.2019, позивача звільнено з займаної посади, що у свою чергу виключає його з кола осіб, у яких наявне право на оскарження результатів оцінювання (а.с. 9).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують права позивача, останній звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, регулює Закон України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно з частиною другої ст.5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини другої ст.1 Закону № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апаратів (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності.

Відповідно до ст. 44 закону України Про державну службу результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри, виявлення потреби у професійному навчанні. Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення. За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням. У разі отримання державним службовцем негативної оцінки не раніше ніж через три місяці проводиться повторне оцінювання результатів його службової діяльності. Висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону. У разі отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону. Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 р. N 640 затверджено Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі Типовий порядок).

Відповідно до п. п. 7, 9, 10, 33, 35 Типового порядку оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції. Оцінювання проводиться поетапно: визначення завдань і ключових показників; визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню). Завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність державних службовців, вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні. Завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", визначаються за формою згідно з додатком 7 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції. Особа, яка визначає завдання і ключові показники державному службовцю, проводить моніторинг їх виконання.

Відповідно до п.п. 43, 45, 46, Типового положення у разі отримання державним службовцем негативної оцінки проводиться повторне оцінювання відповідно до цього Типового порядку. Затвердження висновку щодо повторного оцінювання здійснюється за формою згідно з додатком 5 не раніше ніж через три місяці та не пізніше ніж через п`ять місяців після затвердження висновку, що містить негативну оцінку. Завдання і ключові показники для державних службовців, які займають посади державної служби категорії "В", з метою проведення повторного оцінювання визначаються відповідно до пунктів 10, 11, 33 і 34 цього Типового порядку протягом п`яти робочих днів з дня ознайомлення з висновком, що містить негативну оцінку. Зміст завдань і ключових показників для повторного оцінювання та строки їх виконання повинні визначатися залежно від встановленої дати такого оцінювання.

Відповідно до висновку від 22.05.2019 щодо результатів оцінювання службової діяльності позивача останній вдруге отримав негативну оцінку (а.с. 7).

Відповідно до п. 47, 48 Типового положення у разі отримання державним службовцем негативної оцінки відповідний висновок може бути оскаржений таким державним службовцем. Оскарження висновку щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорій "Б" або "В", здійснюється відповідно до статті 11 Закону України "Про державну службу". У скарзі державним службовцем зазначаються зауваження до балів за виконання того чи іншого завдання та наводяться факти, які спростовують критерії, що відповідають згаданому балу.

Так, ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про державну службу» у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.

У скарзі державний службовець може вимагати від керівника державної служби утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.

Керівник державної служби на вимогу державного службовця для перевірки викладених у скарзі фактів утворює комісію у складі не менше трьох осіб.

До складу комісії включаються в однаковій кількості:

представники керівника державної служби, визначені ним із числа державних службовців цього державного органу;

представники державного службовця, визначені ним із числа державних службовців цього державного органу;

представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, делеговані рішенням цього органу, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.

Як зазначає позивач Висновок щодо результатів оцінювання він отримав 27.05.2019, що не заперечує відповідач, а скаргу ОСОБА_1 подано 24.06.2019, тобто у строк передбачений статтею 11 Закону України «Про державну службу».

Однак, як встановлено судом вище, наказом від 14.06.2019 позивача звільнено з посади з 18.06.2019, тобто ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до відповідача будучи звільненим з державної служби, тобто не є державним службовцем, що виключає його з передбаченого Законом України «Про державну службу» кола осіб, що мають право на оскарження висновку щодо результатів оцінювання.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому, визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи. У свою чергу, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку в публічно-правових відносинах. Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Якщо відповідні рішення, дії чи бездіяльність протиправно, на думку особи, спричинили виникнення, зміни чи припинення прав та обов`язків особи (тобто є юридично значимими), особа може порушити питання про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності в судовому порядку. Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод. При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду позивач вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право, охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір по суті вимог, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до адміністративного суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Тобто, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення для позивача, тобто впливати на його обсяг прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків. Наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача.

Зважаючи на те, що позивача вже звільнено з державної служби, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки таке задоволення не буде мати своїм правовим наслідком захист прав останнього, позаяк позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Тож, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, .

Дата складення повного рішення суду - 30.09.2019.

Суддя Ю. О. Скалозуб