Справа № 428/1685/19
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2019-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/1685/19
Провадження № 2-а/428/84/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участі секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Самойлова Володимира Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Самойлова Володимира Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 563257 від 28.08.2018, винесеною поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Самойловим Володимиром Сергійовичем, її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що позивач 28.08.2018 року о 08:09 годин в м. Сєвєродонецьку по вул. Курчатова, 34, під час керування транспортним засобом «СНЕVROLET AVEO», державний номер НОМЕР_1 , здійснила зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено, чим порушила п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає вищезазначену постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 563257 від 28.08.2018, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав.

Так, вона 28.08.2018 о 08.00 годині зустрілася з колегою по роботі у дворі її будинку АДРЕСА_1 та поїхала по справам через двір між будинками № 32 та 42 по вулиці Курчатова, вивернувши з прибудинкової території зазначених будинків на вул. Курчатова на право в напрямку перехрестя з вулицею Вілєсова. Проїхавши метрів за 50 по вул. Курчатова в напрямку вул. Вілєсова, вона почула, що двигун автомобілю працює з перебоями, тому вона зупинилася біля будинку № 32 на узбіччі та включила аварійну сигналізацію відповідно до п. 9.9 (а) ПДР України, вимушена зупинка, вийшла з автомобілю і почала дзвонити своєму чоловікові. Десь через п`ять хвилин біля її автомобілю зупинився патруль поліції та до неї підійшли поліцейські, які запитали чи то її автомобіль та чого він тут стоїть. Вона відповіла, що зупинилася у зв`язку із нестабільною роботою двигуна, включила аварійну сигналізацію та чекає чоловіка, який зараз під`їде. Поліцейські запропонували їй надати документи на автомобіль та водійське посвідчення, що вона й зробила. Після цього поліцейські сказали, що в цьому місті зупинка автотранспорту заборонена, тому як на перехресті проспекту Гвардійського та вулиці Курчатова встановлено відповідний знак, в зоні дії якого вона нібито зупинила свій автомобіль. Вона повідомила поліцейським про свій напрямок руху та пояснила, що вказаний ними знак вона бачити не могла, оскільки він знаходиться за 200 метрів від місця зупинки нею автомобіля. Поліцейські не прийняли її доводів та відповіли, що їм важливо назбирати протоколів, а їй порадили оскаржити постанову. На її вимогу поліцейські не надали матеріали відео або фотофіксації начебто правопорушення, а саме того, що вона заїхала на місце зупинки через перехрестя проспекту Гвардійський та вул. Курчатова. Також їй не було роз`яснено її права відповідно до ст. 268 КУпАП, положення ст. 307, 308 КУпАП, порядок оскарження постанови згідно ст. 287-289 КУпАП.

Отже, з урахуванням відсутності доказів її вини, як і порушення ПДР України, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі просить закрити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

У судове засідання відповідач поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Самойлов В.С. не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов не визнав, повідомив суд, що відеозапис правопорушення не зберігся. До суду відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 563257 від 28.08.2018, складену поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Самойловим В.С. протиправною, у зв`язку з тим, що: оскаржувана постанова не відповідає дійсності, не ґрунтується на жодному доказі, а також відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. 278, 279 КУпАП.

Відповідачем суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського Самойлова В.С. від 28.08.2018 не наданий.

Так, у судовому засіданні встановлено, що постановою поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Самойлова В.С. серії ЕАВ № 563257 від 28.08.2018 позивача було визнано винною у порушенні п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з наведеною постановою, було те, що 28.08.2018 року о 08:09 годин в м. Сєвєродонецьку по вул. Курчатова, 34, під час керування транспортним засобом «СНЕVROLET AVEO», державний номер НОМЕР_1 , позивач здійснила зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 Зупинку заборонено, чим порушила п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху України.

Прийнято по справі рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано суду будь-яких доказів, які могли б спростувати пояснення позивача, який стверджував, що його дії не містять ознак скоєння адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд доходить висновку про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності необґрунтовано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 8.4 (в) Правилами дорожнього руху передбачені заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі, серед яких знак 3.34 Зупинка заборонена.

Отже, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо скасування постанови серії ЕАВ № 563257 від 28.08.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень 00 копійок, такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зауважує, що, керуючись положеннями ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд не має право визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Самойлова Володимира Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 563257 від 28.08.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 255 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Самойлов Володимир Сергійович, місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вулиця Штейгерська, будинок 8.

Суддя І. С. Посохов