Справа № 826/11103/18
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2019 року № 826/11103/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна фармацевтична компанія" до Вінницької міської ради про визнання протиправними та нечинними підпункти 4.2.1-4.2.11 пункту 4.2. Правил благоустрою території міста Вінниця,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна фармацевтична компанія» (далі - позивач та/або ТОВ «Центральна фармацевтична компанія») з позовом до Вінницької міської ради (далі - відповідач) та просить суд визнати протиправним та нечинними підпункти 4.2.1 - 4.2.11 пункту 4.2 Правил благоустрою території міста Вінниця, затверджених рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Правила благоустрою території міста Вінниця, затверджені рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 порушують принцип розмежування відповідальності у сфері благоустрою об`єктів комунальної власності і об`єктів приватної власності та принцип фінансування безпосередніх робіт по утриманню об`єктів благоустрою за рахунок бюджетних коштів та за рахунок коштів, що належать підприємствам приватної власності.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна фармацевтична компанія» вважає, що пункт 4.2 Правил благоустрою території міста Вінниця, затверджених рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 є протиправним та нечинним в силу положень статті 19 Конституції України, статей 15, 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», оскільки покладає на підприємства, у тому числі, позивача здійснювати утримання об`єктів благоустрою комунальної власності власними силами та за власний рахунок.

Крім цього, позивач посилається на обставини відсутності факту оприлюднення рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що Правила благоустрою території міста Вінниця, затверджені рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 прийняті у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», а проект пройшов відповідне обговорення на громадських слуханнях.

Також, відповідач стверджує, що Правила благоустрою території міста Вінниця, затверджені рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 відповідають законам України «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування», «Про охорону навколишнього природнього середовища», «Про відходи», «Про основи містобудування», «Про планування і забудову територій», «Про дорожній рух», Кодексів України та інших нормативно-правовим актам.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 з метою створення сприятливого для життєдіяльності довкілля, збереження і охорони навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного благополуччя населення та забезпечення належного контролю за благоустроєм та санітарним станом міста Вінниці, керуючись статтею 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», для здійснення контролю за благоустроєм та санітарним станом міста Вінниці, частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Правила благоустрою міста Вінниці (далі - Правила №104).

Підпунктами 4.2.1 - 4.2.11 пункту 4.2 Правил №104 встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці зобов`язані:

4.2.1. утримувати в належному стані території надані їм в установленому законом порядку;

4.2.2. утримувати в належному стані території, надані їм в установленому законом порядку, у тому числі утримувати у належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкта благоустрою (їх частини);

4.2.3 усувати на закріплених за ним об`єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини;

4.2.4. усувати на закріплених за ним об`єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, в установленому порядку;

4.2.5. проводити згідно з планами затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об`єктів благоустрою (їх частин);

4.2.6. у процесі утримання об`єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасного зносу об`єктів, забезпечення належних та безпечних умов їх функціонування та утримання їх у чистоті та належному стані;

4.2.7. відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою, охорони навколишнього природного середовища, відповідно до чинного законодавства України;

4.2.8. здійснювати благоустрій та утримувати по периметру території, прилеглої до об`єкту або землекористування не менше 5 метрів, з влаштуванням благоустрою в сучасному стилі, що не суперечить архітектурі будівель, споруд з використанням сучасних будівельних та оздоблювальних матеріалів (сухопресована плитка, декоративні засоби освітлення території. Урни, тощо) відповідно технічних умов отриманих у уповноваженому виконкомом міської ради органі;

4.2.9. постійно утримувати в належному стані фасади будівель і споруд, у тому числі на об`єктах з комунальною частковою власності;

4.2.10. укласти з уповноваженим на те виконкомом міської ради органом договір про комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій території, прилеглої до об`єкту або землекористування;

4.2.11. проводити своєчасне відновлення зовнішнього вигляду малих архітектурних форм (фарбування не рідше 1 разу на рік, очищення по мірі забруднення).

Тут і надалі разом спірні та/або оскаржувані підпункти Правил №104.

Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 року №2807-VI (далі - Закон №2807-VI).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2807-VI благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

В свою чергу, система благоустрою населених пунктів включає: 1) управління у сфері благоустрою населених пунктів; 2) визначення суб`єктів та об`єктів у сфері благоустрою населених пунктів; 3) організацію благоустрою населених пунктів; 4) стандартизацію і нормування у сфері благоустрою населених пунктів; 5) фінансове забезпечення благоустрою населених пунктів; 6) здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 7) встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів (ч. 1 ст. 3 Закону №2807-VI).

Частиною 1 статті 5 Закону №2807-VI визначено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Згідно статті 34 Закону №2807-VI правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюється порядок благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою.

Правила розробляються для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.

Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Правила складаються з текстової та графічної частин.

Текстова частина Правил включає: 1) визначення сфери дії Правил та учасників правовідносин у цій сфері; 2) забезпечення державних, громадських та приватних інтересів, відкритості та доступності Правил; 3) участь громадян, громадських організацій у виконанні Правил; 4) порядок громадського обговорення проекту Правил; 5) порядок внесення змін до Правил; 6) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 7) заходи з реалізації проекту благоустрою території населеного пункту; 8) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 9) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою загального користування (міських лісів, парків, скверів, бульварів, садів, рекреаційних зон тощо); 10) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 11) вимоги до санітарного очищення території; 12) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами; 13) перелік установлених законом обмежень (обтяжень) на використання земельних ділянок об`єктів благоустрою; 14) здійснення контролю за виконанням Правил; 15) встановлена законом відповідальність громадян та юридичних осіб за порушення Правил; 16) перелік законодавчих та нормативно-правових актів, на основі яких діють Правила.

Текстова частина Правил благоустрою території населеного пункту може включати інші питання відповідно до законодавства.

Правила не можуть передбачати обов`язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Графічна частина Правил включає: 1) план благоустрою території населеного пункту з визначенням заходів з реалізації цього плану та термінів їх виконання; 2) схему обмежень використання територій об`єктів благоустрою; 3) схему меж об`єктів благоустрою населеного пункту з визначенням балансоутримувачів цих об`єктів, а також меж територій, закріплених за підприємствами, установами, організаціями.

До складу графічної частини Правил може бути включена інша технічна документація з питань благоустрою територій населених пунктів.

Згідно частини 1 статті 15 Закону №2807-VI органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 Правил №104 встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці зобов`язані утримувати в належному стані території надані їм в установленому законом порядку.

В свою чергу, утримання в належному стані території це використання її за призначенням відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою (ч. 1 ст. 1 Закону №2807-VI).

Разом з цим, пункт 2.129 розділу 2 Правил №104 визначає утримання в належному стані території як використання її за призначенням відповідно до Генерального плану м. Вінниці, іншої містобудівної документації, місцевих Правил забудови, графічної частини Правил благоустрою території міста та цих Правил в цілому, а також санітарне очищення території, її озеленення, збереження та відновлення об`єктів благоустрою.

Аналіз зазначеного дає суду підстави дійти висновку, що стаття 15 Закону №2807-VI встановлює фактично право органів державної влади та органів місцевого самоврядування утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності, за відсутності яких, балансоутримувачі таких об`єктів визначаються на конкурсних засадах відповідно до закону.

При цьому, балансоутримувача, який здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності визначає безпосередньо власник такого об`єкту благоустрою.

Суд звертає увагу, що Закон №2807-VI не розкриває зміст поняття «Балансоутримувач».

Між тим, згідно пункту 2.3 розділу 2 Правил №104 балансоутримувач це власник або особа яка за договором або відповідним актом утримує об`єкти або елементи благоустрою, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного капітального та поточного ремонтів об`єкту утримання.

В свою чергу, власник приміщення будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд це фізична або юридична особа, які належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване в установленому законом порядку.

Проаналізувавши наведене суд приходить до висновку, що підпункт 4.2.1 пункту 4.2 Правил №104 відповідає частині 1 статті 15 Закону №2807-VI.

Варто вказати, що доводи позивача в частині того, що поняття «утримання в належному стані території» в Правилах №104 трактується ширше ніж у Законі №2807-VI та змінено у Правилах №104 суть самого поняття є безпідставними, оскільки поняття «утримання в належному стані території» як і в Законі №2807-VI так і в Правилах №104 є за своїм змістом та суттю ідентичними.

Що ж стосується підпункту 4.2.2 пункту 4.2 Правил №104 слід вказати наступне.

Так, позивач стверджує про невідповідність вказаного вище підпункту пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію.

Аналіз змісту пункту частини 1 статті 18 Закону №2807-VI дає суду підстави дійти висновку, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані, у тому числі території населеного пункту, прилеглі до об`єктів благоустрою, які визначаються, правилами благоустрою території належного пункту.

Водночас, підпунктом 4.2.2 пункту 4.2 Правил №104 встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці зобов`язані утримувати в належному стані території, надані їм в установленому законом порядку, у тому числі утримувати у належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкта благоустрою (їх частини).

Пунктом 2.87 розділу 2 Правил №104 передбачено, що прилегла територія це територія, яка межує з власною територією, територією суб`єкта господарювання по периметру огорожі, споруди яка обмежена краєм проїзної частини вулиці чи цими Правилами.

Територія суб`єкта господарювання це територія виділена в межах земельної ділянки, яка знаходиться у власності користувачів або надана в оренду фізичним чи юридичним особам.

Зміст наведених норм свідчить про те, що Правила №104 в цій частині прийнятті на виконання пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI, оскільки розкривають зміст тих об`єктів, у тому числі прилеглої території, утримання яких в належному стані є обов`язком підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів.

Суд акцентує увагу, що підпункт 4.2.2 пункту 4.2 Правил №104 відповідає пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI.

Більше того, зазначена правова норма містить в собі безпосереднє відсилання на правила благоустрою населеного пункту.

Таким чином, зважаючи на наведе, суд вважає хибними доводи позивача про невідповідність підпункту 4.2.2 пункту 4.2 Правил №104 пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI.

Що ж стосується підпункту 4.2.3 пункту 4.2 Правил №104 суд зверне увагу на наступне.

Так, зазначений підпункт визначає обов`язок підприємства, установи, організації, фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці усувати на закріплених за ним об`єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини.

Згідно пункту 3 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані усувати на закріплених за ними об`єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини.

Тобто, підпункту 4.2.3 пункту 4.2 Правил №104 відповідає приписам пункту 3 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI та є ідентичними один одному.

Також, підпунктом 4.2.4 пункту 4.2 Правил №104 встановлено обов`язок підприємства, установи, організації, фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці усувати на закріплених за ним об`єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, в установленому порядку, який, в свою чергу відповідає приписам пункту 3 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI, яким визначено ідентичний обов`язок підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів.

Обов`язок підприємства, установи, організації, фізичної особи-суб`єктів підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об`єктів благоустрою (їх частин) відповідає приписам пункту 5 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI

Підпункти 4.2.6, 4.2.7 пункту 4.2 Правил №104 відповідають пунктам 6, 7 частини 2 статті 18 Закону №2807-VI, оскільки встановлюють ідентичні обов`язки для підприємства, установи, організації, фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста, зокрема, у процесі утримання об`єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасного зносу об`єктів, забезпечення належних та безпечних умов їх функціонування та утримання їх у чистоті та належному стані та відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою, охорони навколишнього природного середовища, відповідно до чинного законодавства України.

Разом з цим доводи позивача про невідповідність підпункту 4.2.8 пункту 4.2 Правил №104 частині 1 статті 15 Закону №2807-VI також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи з огляду на наступне.

Зазначений підпункт Правил №104 визначає обов`язок підприємства, установи, організації, фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці здійснювати благоустрій та утримувати по периметру території, прилеглої до об`єкту або землекористування не менше 5 метрів, з влаштуванням благоустрою в сучасному стилі, що не суперечить архітектурі будівель, споруд з використанням сучасних будівельних та оздоблювальних матеріалів (сухопресована плитка, декоративні засоби освітлення території, урни, тощо) відповідно технічних умов отриманих в уповноваженому виконкомом міської ради органі.

Позивач у позовній заяві вказує, що утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності здійснюється виключно балансоутримувачем або спеціально створеним підприємством.

Як вже зазначалося судом вище, Закон №2807-VI не розкриває зміст поняття «Балансоутримувач».

Натомість вказане поняття розкрито в Правилах №104, згідно яких балансоутримувач це власник або особа яка за договором або відповідним актом утримує об`єкти або елементи благоустрою, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного капітального та поточного ремонтів об`єкту утримання, а власник приміщення будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд це фізична або юридична особа, які належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване в установленому законом порядку.

Тобто, фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване в установленому законом порядку, в розумінні Правил №104 і є балансоутримувачем, а відтак, підпункт 4.2.8 пункту 4.2 Правил №104 не суперечить частині 1 статті 15 Закону №2807-VI, з огляду на те, що нею визначено, що балансоутримувача, який здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає безпосередньо власник такого об`єкту благоустрою.

Що ж стосується підпункту 4.2.9 пункту 4.2 Правил №104, то ним визначено обов`язок підприємства, установи, організації, фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці постійно утримувати в належному стані фасади будівель і споруд, у тому числі на об`єктах з комунальною частковою власності.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна фармацевтична компанія» мотивуючи позовні вимоги в цій частині зазначає, що фасади будівель та споруд не є об`єктами благоустрою території населених пунктів згідно частини 1 статті 13 Закону №2807-VI.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2807-VI до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: 1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари , проспекти ; г) вулиці, дороги, провулки, узвози , проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту (ч. 2 ст. 13 Закону №2807-VI).

З вказаного слідує, що Закон №2807-VI визначає у частині 1 статті 13 перелік об`єктів благоустрою населених пунктів, проте визначено, що до об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Статтею 1 Закону №2807-VI встановлено, зокрема, що територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

Згідно підпункту 2.132 розділу 2 Правил №104 фасад - це обмежена поверхня архітектурного об`єкту (частіше вертикальна) з боку вулиці та/або головного входу.

Разом з цим, підпунктом 1.13.3 пункту 1.13 Правил №104 передбачено, що елементами благоустрою є будинки та споруди, їх фасади.

Оскільки приписами статті 13 Закону №2807-VI не визначений вичерпний перелік об`єктів благоустрою, враховуючи наведені норми Правил №104, які є чинними, суд не вбачає невідповідності підпункту 4.2.9 пункту 4.2 Правил №104 частині 1 статті 13 Закону №2807-VI.

Що ж стосується підпункту 4.2.10 пункту 4.2 Правил №104, яким передбачено обов`язок підприємства, установи, організації, фізичної особи суб`єкти підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці укласти з уповноваженим на те виконкомом міської ради органом договір про комплексне опорядження, утримання і зовнішній благоустрій території, прилеглої до об`єкту або землекористування суд зверне увагу на наступне.

Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає про невідповідність наведеного пункту частині 2 статті 18, частині 1 статті 15 Закону №2807-VI.

Варто вказати, що доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна фармацевтична компанія» в цій частині оцінені судом вище при перевірці відповідності інших спірних підпунктів Правил №104 частині 2 статті 18, частині 1 статті 15 Закону №2807-VI.

Доводи позивача про відсутність встановлення обов`язку укладати відповідний договір не свідчать про невідповідність Правил №104 Закону №2807-VI.

Що ж стосується підпункту 4.2.11 пункту 4.2 Правил №104, яким встановлено обов`язок підприємства, установи, організації, фізичної особи суб`єкта підприємницької діяльності у сфері благоустрою міста Вінниці проводити своєчасне відновлення зовнішнього вигляду малих архітектурних форм (фарбування не рідше 1 разу на рік, очищення по мірі забруднення) суд зазначить наступне.

Підпунктами 1.13.14, 1.13.15 пункту 1.13 Правил №104 визначено, що елементами благоустрою є малі архітектурні форми для підприємницької діяльності та малі архітектурні форми некомерційного призначення.

Як вже вказувалося судом вище, Закон №2807-VI визначає у частині 1 статті 15 перелік об`єктів благоустрою населених пунктів, проте визначено, що до об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

З огляду на те, що підпунктами 1.13.14, 1.13.15 пункту 1.13 Правил №104 малі архітектурні форми для підприємницької діяльності та малі архітектурні форми некомерційного призначення відносяться до елементів благоустрою, а Законом №2807-VI передбачено віднесення до об`єктів благоустрою інших територій, з урахуванням визначення поняття «територія» наведеного у Законі №2807-VI, суд не вбачає ознак невідповідності підпункту 4.2.11 пункту 4.2 Правил №104 частині 1 статті 13 Закону №2807-VI.

За підсумком наведеного суд приходить до висновку про відповідність спірних підпунктів Правил №104 Закону №2807-VI, оскільки останній прийнятий в порядок, спосіб та в межах наданих відповідачу повноважень та не суперечать положеннями Конституції України та Закону №2807-VI.

Що ж стосується доводів позивача про не оприлюднення рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 суд зверне увагу на наступне.

Так, під час розгляду справи судом з метою повного та всебічного її розгляду зобов`язано відповідача надати докази на підтвердження обставин оприлюднення рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104.

На виконання вимог суду від 01.02.2019 року Вінницькою міською радою подано додаткові пояснення в яких зазначено, що примірник видання «Вінницька газета », в якому було опубліковане рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 не зберігся, що унеможливлює його надання.

Між тим, на підтвердження факту оприлюднення рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 відповідач посилається на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 року по справі №127/27469/15-а.

В ухвалі Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 року по справі №127/27469/15-а зазначено: «з огляду на викладене, Правила благоустрою території міста Вінниці прийняті у відповідності до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (п.2.4.1 ст.10), проект Правил пройшов обговорення на громадських слуханнях і лише після цього був затверджений рішенням Вінницької міської ради.

Крім того, вищезазначені Правила благоустрою міста Вінниці після їх затвердження були оприлюдненні та станом на сьогоднішній день містяться на офіційному сайті Вінницької міської ради.».

Частиною 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи встановлені обставини щодо оприлюднення рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 в ухвалі Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.01.2016 року по справі №127/27469/15-а, з огляду на додаткові пояснення надані відповідачем, суд вважає, що обставини оприлюднення рішення Вінницької міської ради від 01.03.2011 року доказуванню не підлягають.

Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 73, 77-78, 139, 143, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна фармацевтична компанія» (04112, м. Київ, вул. Паркова-Сирецька, б. 15-А, ) до Вінницької міської ради (21100, м. Вінниця, вул. Соборна, б. 59, ) відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева