Справа № 160/5284/19
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/5284/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року (суддя першої інстанції Юхно І.В.) у справі №160/5284/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У черні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив визнати противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не здійснення перерахунку пенсії з урахуванням 95% грошового забезпечення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлених законодавством для осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату позивачу різниці недоотриманих пенсій з 01.01.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне, позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ з 2010 року, має 2 категорію учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС; набув право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року у зв`язку із внесенням змін до законодавства, а саме, прийняті Кабінетом Міністрів України постанови від 11 листопада 2015 року №988, "Про грошове забезпечення поліцейських". Ця постанова затверджує схему посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади за моєю посадою на час звільнення позивача. Перерахунок пенсії здійснюється на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови №45 Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р., а саме на підставі змін які відбулися і закріплені постановою КМУ №988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських". У протоколі від 01.06.2010 року встановлено основний розмір пенсії 88% грошового забезпечення та вказано що позивач має право на підвищення до пенсії як особа яка є учасником ліквідації на ЧАЕС 2 категорії. У протоколі від 01.01.2018 року встановлено основний розмір пенсії 70% та підвищення пенсії як учаснику ліквідації аварії па ЧАЕС 2 категорії, що в свою чергу зобов`язує Головне управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області керуватися абз.2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Обов`язок проводити перерахунок пенсій за цим законом, покладено на Головне управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області (територіальний орган ПФУ). Позивач вважає незаконною бездіяльність УПФУ у не перерахунку позивачем пенсії у розмірі 95%, так як законодавчо чітко врегульовано перерахунок пенсії учасникам ліквідації на ЧАЕС які мають 2 категорію і Закон не встановлює додаткових обмежень з приводу призначення у розмірі 95% від грошового забезпечення. З огляду на викладене вважає, що бездіяльність Головного Управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області у перерахунку пенсії та Ліквідаційної комісії ГУМВС України Дніпропетровської області є протиправною і суперечить прийнятим законам, а також порушує законні права та інтереси позивача.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії з 88 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 88% грошового забезпечення, з урахуванням вже проведених виплат, починаючи з 01 січня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому з 01 червня 2010 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ в розмірі 88% відповідних сум грошового забезпечення (вислуга 31 років 04 місяців 20 днів), що підтверджується поданням про призначення пенсії №83/32151 та протоколом за пенсійною справою від 01.06.2010 року, копія яких містититься в матеріалах адміністративної справи.

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Відповідно до довідки Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 18 березня 2018 року №83/32151 про розмір грошового забезпечення що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), виданої ОСОБА_1 , відповідно до частини третьої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988, розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на січень 2016 року, за прирівняною посадою поліцейського згідно з Наказом МВСУ № 138 від 17.02.2017 року п.7.21 «Старший оперуповноважений в особливо важливих справах/Апарат ГУНП» до посади «ст.оперуполномоч.по особо важным делам отдела оперативно-техническ разведки разведыват.аналитич.центра УБОП ГУМВДУ в обл.», становить: посадовий оклад - 2700,00 грн.; оклад за званням ст.лейтенант міліції - 1600,00 грн.; надбавка за стаж служби (50 відс. п/оклад, зв.) - 2150, 00 грн; надбавка за службу в умовах режим.обмежень (15 відс.п/оклад) - 405,00.; премія (4.00 відс.п/оклад, зв., % в/р, надбавки) - 274,20. Усього - 7129,20 грн.

01 квітня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу проведений перерахунок раніше призначеної пенсії, при проведенні якого органом Пенсійного фонду було застосовано основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення ( вислуга років 31) у розмірі: 5161,26 грн.

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, під час проведення перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії за вислугу років, протиправно змінив розмір його пенсії, обмеживши максимальний розмір пенсії 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (в редакції, діючій на час призначення позивачу пенсії) було передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам,військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Отже, згідно чинної на час призначення пенсії позивачу редакції Закону №2262-ХІІ, загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13, не повинен був перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорій 2 і 3, - 95 процентів.

Як зазначено вище, позивачу, враховуючи його вислугу років (31 рік 4 місяці 20 днів) та статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби (категорії 2), призначено пенсію у розмірі 88% грошового забезпечення.

Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон України №3668-VI) внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України № 2262-XII, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

У подальшому Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон України № 1166-VII) внесено зміни у частину другу статті 13 Закону № 2262-XII, згідно яких цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені до частини другої статті 13 Закону № 2262 зміни щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії.

Водночас, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3668-VI передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Внесені Законом України №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України № 2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначених пенсій і мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

За загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі втілено у змісті частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 09.02.1999 № 1-рп (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України виклав правовий висновок, відповідно до якого у частині першій статті 58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини цього Рішення).

На підставі вище зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розрахунку розміру підвищення до пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці розміру грошового забезпечення, але виходячи із розміру пенсії у процентах, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких (%) не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 03.04.2018 року №175/1665/17 та від 24.04.2018 року № 686/12623/17, яка в силу приписів ч.5 ст. 242 КАС України має враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того слід зазначити, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 22.09.2005 № 5-рп/2005, від 29.06.2010 № 17-рп/2010, від 22.12.2010 № 23-рп/2010, від 11.10.2011 № 10-рп/2011).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів вважає, що відповідач, при проведенні перерахунку суми пенсії Позивача, протиправно застосував до зміненого розміру грошового забезпечення коефіцієнт 70% замість 88%, що свідчить про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яким частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1

Позивачем у цій справі заявлено позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії з урахуванням 95% грошового забезпечення, встановлених законодавством для осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З приводу суті спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що по-перше; призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом, підставами та механізмом їх проведення.

Як зазначалось вище пенсія позивачу призначена у розмірі 88% грошового забезпечення. Позивач заначений розмір не оскаржує, а лише зазначає про його не відповідність при здійснені перерахунку, отже у спірному випадку суд позбавлений правової можливості надати оцінку діям відповідача саме щодо призначеного розміру пенсії позивача у відсотковому значенні до грошового забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення грошового забезпечення ОСОБА_1 з 88% на 70%.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі №160/5284/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко