Справа № 620/1034/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1034/19 Суддя першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року, яке прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову Міністерства оборони України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, яка оформлена п. 2 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12 жовтня 2018 року № 102;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник зазначає, що надав усі наявні у нього документи щодо обставин отримання поранення, які є достатніми для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги. Також позивач зазначив, що вживав заходів для отримання документів, які свідчать про обставини отримання поранення, шляхом направлення запиту до Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації, проте відповіді не отримав.

Міністерство оборони України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що обов`язок надати документ про обставини отримання поранення покладений саме на особу, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги. З огляду на те, що ОСОБА_1 такий документ не надав, підстави для призначення йому одноразової грошової допомоги відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року залишити без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 , 1964 року народження, проходив військову службу з 30 березня 1983 року по 28 травня 1985 року. В період з 25 червня 1985 року по 28 травня 1985 року позивач приймав участь в бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВБ № 035145 від 24 листопада 2016 року позивачу вперше за наслідками огляду встановлено ІІІ групу інвалідності з 24 листопада 2016 року по 01 грудня 2017 року, причина інвалідності поранення (контузія), захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 4658 від 10 листопада 2016 року) поранення (контузія) та захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1964 року народження пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 вересня 2016 року № 5 П-34039 брав участь у бойових діях в Республіці Афганістан з 25 червня 1985 року по 28 травня 1985 року.

ОСОБА_1 06 лютого 2017 року звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка у подальшому була направлена до Чернігівського обласного військового комісаріату.

Листом від 09 лютого 2017 року № 5/453с військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що документи на ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги розглянуті та повертаються без реалізації.

Позивач 02 серпня 2018 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою, в якій просив скласти висновок та заяву разом з документами надати розпорядникові бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення про призначення чи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Листом від 14 серпня 2018 року № 5/3570с Чернігівський обласний військовий комісаріат повідомив ОСОБА_1 про те, що його заява про призначення одноразової грошової допомоги разом з доданими документами 08 серпня 2018 року направлена до Департаменту фінансів МО України.

Згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12 жовтня 2018 року № 102 (далі протокол від 12 жовтня 2018 року № 102), за результатами розгляду документів позивача було прийнято рішення про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Міністерства оборони України, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав документ про обставини отримання поранення, який є обов`язковим для призначення одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, визначені у ст. 164 вказаного Закону. Вказана норма права передбачає, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у відповідності до ч. 9 ст. 163 вказаного Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок) особи, яким виплачується одноразова грошова допомога подають відповідні документи за місцем проходження служби (зборів) або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів. Зазначені органи визначені у Порядку як уповноважений орган.

Уповноваженим органом, на який покладено обов`язок щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі уповноважений орган), у даному випадку є Полтавський обласний військовий комісаріат, що не заперечується сторонами.

Згідно з п. 11 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додається, зокрема, копія документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Аналогічні вимоги закріплені також у п. 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 (далі Положення).

У відповідності до п. 13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з витягом із протоколу від 12 жовтня 2018 року № 102 підставою для в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги стало те, що позивач не подав документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено п. 11 Порядку.

У вказаному протоколі також зазначено, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 10 листопада 2015 року № 2671/Ж, який складений зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 10 листопада 2016 року № 4658, не є документами, що свідчать про обставини поранення.

У свою чергу позивач стверджує, що отримав поранення під час бойових дій у Республіці Афганістан. Поранення не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Також позивач зазначає, що вичерпав можливості самостійно отримати додаткові документи, окрім тих, що вже були подані разом із заявою при призначення одноразовою грошової допомоги.

Додатково позивач вказує на те, що обов`язок перевірити чи не пов`язане поранення з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження покладається саме на Міністерство оборони України, у зв`язку з чим відповідач має повноваження самостійно збирати документи щодо обставин отримання поранення.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд першої інстанції врахував правові висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18.

Вказане судове рішення містить висновки щодо застосування Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку під час вирішення заяви при призначення одноразової грошової допомоги особі, звільненій з військової служби, яка не надала документ про обставини поранення.

Верховний Суд прийшов до висновку, що Порядок не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). Водночас, подання до Міністерства оборони України рішення військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.

Надаючи оцінку документам, що були подані заявником, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи вказує лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1987 під час проходження служби в Афганістані. Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії, він постановлений на підставі висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, у якому відомості про обставини поранення, встановлені зі слів позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обставини справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 відповідають обставинам, що мали місце у справі № 822/220/18, у зв`язку з чим колегія суддів вважає можливим застосувати правові висновки Верховного Суду, зроблені під час вирішення вказаної справи.

Як раніше зазначалося, на підтвердження причин та обставин порання ОСОБА_1 також надав лише висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 10 листопада 2015 року № 2671/Ж, який також складений зі слів позивача, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 10 листопада 2016 року № 4658, який складений на основі зазначеного висновку спеціаліста.

Враховуючи, що надані позивачем документи не дають можливості перевірити чи не пов`язане поранення з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а на Міністерство оборони України не покладено обов`язок самостійно витребувати такі документи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач прийняв законне рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 13 червня 2019 року чи давали підстави відступити від правової позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 822/220/18.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку