Справа № 686/24467/15-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 686/24467/15-а

адміністративне провадження № К/9901/10055/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду :

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Желєзного І. В., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області (у складі головуючого судді Колієва С. А.) від 30 березня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду (колегія у складі головуючого судді Мельник-Томенко Ж. М., суддів Сторчака В. Ю., Ватаманюка Р. В.) від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії й відшкодувати моральну шкоду,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (далі - Хмельницького ОУ ПФУ, Управління), у якому просила:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Управління щодо зменшення нарахувань та набутих пенсійних виплат відповідно до ст. 42 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) з 01 березня 2012 року по 30 вересня 2014 року та у відмові у виплаті компенсації втрати частини грошового доходу у зв`язку з порушенням термінів на момент фактичного розрахунку в жовтні 2015 року;

- скасувати незаконний перерахунок пенсії ОСОБА_1 , який призвів до зменшення її розміру;

- зобов`язати Хмельницьке ОУ ПФУ повернути законно набуті та безпідставно зменшені пенсійні виплати в розмірі 209,56 грн;

- стягнути з Управління компенсацію втрати частини грошових доходів за період затримки виплати грошового доходу у розмірі 6,75 грн з 06 січня 2011 року по 29 жовтня 2013 року на день фактичної виплати компенсації - у жовтні 2015 року в сумі 59,76 грн;

- стягнути з відповідача заподіяну позивачці моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 30 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року, адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Управління стосовно зміни розміру нарахувань підвищення до пенсійних виплат відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV за період з 01 березня 2012 року по 30 вересня 2014 року. Стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 суму зменшення пенсійних виплат у сумі 209,56 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з такими судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій у частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з Управління компенсації втрати частини грошових доходів за період затримки виплати грошового доходу та моральної шкоди, у липні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року в цій частині і прийняти нову постанову, якою стягнути з Хмельницького ОУ ПФУ компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 59,76 грн та моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. У решті судові рішення першої та апеляційної інстанцій просила залишити без змін.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ОСОБА_1 зазначила, що суди попередніх інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права і не дослідили належним чином усі обставини справи. За позицією позивачки, Управління зобов`язано виплатити їй компенсацію втрати частини грошових доходів у розмірі 59,76 грн за період затримки розрахунку на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року у справі № 686/5218/15-а (з травня по жовтень 2015 року). Крім того, на думку скаржниці, Управління своїми протиправними діями завдало їй нестерпні душевні страждання, які можуть бути припинені шляхом стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 29 липня 2016 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд.«Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 25 вересня 2019 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 341 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

ОСОБА_1 з 01 липня 1998 року перебуває на обліку в Хмельницькому ОУ ПФУ та отримує пенсію по інвалідності з урахуванням страхового стажу 30 років і 8 місяців.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року у справі № 686/5218/15-а, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2015 року, Управління зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 серпня 2014 року у справі № 2а/686/463/14 з врахуванням коефіцієнту страхового стажу 0,56813, починаючи з 02 жовтня 2014 року з урахуванням виплачених сум, та згідно з ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2015 року у справі № 2218/583/2012 щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання та канікул з 01 по 31 березня 1971 року та з 16 червня по 31 липня 1978 року. Стягнуто з Управління компенсацію втрати частини доходу в зв`язку з порушенням терміну її виплати за період з 06 січня 2011 року по 29 жовтня 2013 року в розмірі 117,06 грн та моральну шкоду в розмірі 500 грн.

Крім того, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року було задоволено клопотання Хмельницького ОУ ПФУ про відстрочення до 01 жовтня 2015 року виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року в частині виплати компенсації та моральної шкоди ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2015 року Управління перерахувало ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу в зв`язку з порушенням терміну її виплати за період з 06 січня 2011 року по 29 жовтня 2013 року в розмірі 117,06 грн та моральну шкоду в розмірі 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 30 вересня 2015 року № 356, № 357.

Разом з цим, при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року, Управління зарахувало позивачці лише час вимушеного прогулу, періоди навчання та канікул, та перерахувало розмір пенсії за період з січня 2011 року по вересень 2014 року без врахування заробітної плати, оскільки за вказані періоди роботодавцем не сплачені страхові внески за застраховану особу. Після такого перерахунку відповідач з березня 2012 року на підставі ст. 42 Закону № 1058-IV змінив розмір підвищення пенсії ОСОБА_1 з 50,18 грн до 43,42 грн.

Не погоджуючись з таким зменшенням розміру підвищення пенсії, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

Судові рішення, ухвалені за результатом розгляду цього позову в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходу в зв`язку з порушенням терміну її виплати та моральної шкоди, є предметом касаційного перегляду в даній справі.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов таких висновків.

При ухваленні оскаржуваних судових рішень у частині відмови в задоволенні вимог суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що відповідач не порушив установлений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року строк виплати компенсації втрати частини доходу в зв`язку з порушенням терміну її виплати, а тому вимоги позивачки щодо стягнення з Управління додаткової компенсації є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав її нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2015 року Управління виплатило присуджену ОСОБА_1 постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року у справі № 686/5218/15-а компенсацію втрати частини доходу в зв`язку з порушенням терміну її виплати за період з 06 січня 2011 року по 29 жовтня 2013 року в розмірі 117,06 грн. При цьому, така виплата була проведена відповідачем у межах строку, визначеного в ухвалі цього ж суду від 21 вересня 2015 року про відстрочення до 01 жовтня 2015 року виконання вказаної постанови в частині виплати компенсації та моральної шкоди ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Хмельницьке ОУ ПФУ не порушило встановлений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 вересня 2015 року строк проведення відповідних виплат, а тому доводи скаржниці щодо порушення Управлінням цих строків виплати в період з 07 травня по 30 вересня 2015 року є безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно аргументів ОСОБА_1 про необхідність стягнення з Управління на її користь моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода може бути стягнута лише в тому випадку, коли буде визнана протиправною дія/бездіяльність суб`єкту владних повноважень, який міг заподіяти таку шкоду. Тобто, між заподіяною нематеріальною шкодою та протиправною поведінкою відповідача суд повинен установити наявність причинно-наслідкового зв`язку.

Колегія суддів звертає увагу, що визначення розміру відшкодування моральної шкоди залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач; можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість; тяжкість вимушених змін в його життєвих і суспільних стосунках; ступінь зниження престижу, репутації; час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану; і сама можливість такого відновлення в необхідному чи повному обсязі.

Суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, вираженості та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вважає, що Управління завдало їй моральну шкоду внаслідок спричинених душевних страждань. Така шкода оцінена позивачкою в розмірі 5 000,00 грн.

Однак, скаржниця не зазначила в чому саме виразилися її страждання, і не надала ґрунтовних доказів, що заподіяна їй нематеріальна шкода спричинена саме неправомірними діями Управління.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи ОСОБА_1 про заподіяння їй протиправними діями Хмельницького ОУ ПФУ моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн є невмотивованими та бездоказовими, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, розглядаючи наведені позивачкою аргументи, колегія суддів виходить з того, що всі доводи ОСОБА_1 , викладені в його касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом апеляційної інстанції, їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено. Висновки судів скаржниця не спростувала.

Відповідно до ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 349, ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2016 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді

І. В. Желєзний

С. М. Чиркін