Справа № 620/882/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/882/19 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.Л., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року (повний текст складено 30.07.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання неправомірним, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, у якому просив визнати неправомірним та скасувати наказ від 28.02.2012 № 15-о про звільнення; зобов`язати відповідача поновити позивача на попередній роботі з 01.03.2012.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що звільнення позивача за пунктом 64 підпункту «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, через скорочення штатів є незаконним, оскільки такого скорочення не відбулося.

27.09.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції Чернігівської області.

Наказом Державної податкової адміністрації від 08.12.2010 № 196-о ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділення оперативних заходів із скорочення податкового боргу відділу податкової міліції Державної податкової інспекції у м. Чернігові на час декретної відпустки основного працівника (а.с. 56).

У зв`язку з реорганізацією Державної податкової адміністрації в Чернігівській області шляхом перетворення в Державну податкову службу в Чернігівській області та скороченням штатної чисельності працівників, ОСОБА_1 27.12.2011 попереджений про наступне вивільнення.

Під час двомісячного періоду дії попередження ОСОБА_1 пропонувалось призначення на вакантні посади в головному відділі податкової міліції Прилуцької об`єднаної державної податкової інспекції. Позивач із запропонованими посадами був ознайомлений 14.02.2012, однак на призначення не погодився (а.с. 57).

ОСОБА_1 27.02.2012 написано рапорт, в якому він просив скоротити термін попередження про наступне вивільнення та звільнити його із займаної посади та служби в органах податкової міліції 27.02.2012 у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату (а.с. 58).

Наказом Державної податкової служби в Чернігівській області від 28.02.2012 № 15-о ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів податкової міліції. (а.с. 6).

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог та зазначив, що ГУ ДФС у Чернігівській області при прийнятті наказу від 28.02.2012 № 15-о про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а отже, відсутні правові підстави для скасування наказу.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Тобто, для правильного вирішення питання щодо дотримання позивачем положень КАС України є визначення предмету позову та дата виникнення спірних правовідносин.

Предметом позову в даному випадку є правомірність наказу Державної податкової служби в Чернігівській області від 28.02.2012 № 15-о, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та з органів податкової міліції за п 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114.

Отже, для звернення до суду із вказаними вимогами відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України встановлюється місячний термін з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення його прав та інтересів.

Відтак, в даному випадку дата отримання позивачем копії оскаржуваного наказу про звільнення, є саме тим днем з яким має бути пов`язано певну подію - день коли особа дізналася ( тобто отримала відомості з офіційного джерела) про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач в позовній заяві вказує, що про порушене право дізнався 13.03.2019 після надходження відповіді Головного управління ДФС у Чернігівській області, якою його повідомлено про відсутність фактичного скорочення штатів.

За інформацією Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо правомірності звільнення зі служби позивач звернувся після того як в лютому 2019 року в мережі інтернет ознайомився з інформацією про неправомірні випадки звільнення працівників через скорочення штатів.

А тому вважає, що саме із цією датою - отримання відповіді Головного управління ДФС у Чернігівській області 13.03.2019 , позивач пов`язує момент з якого дізнався про порушене право.

В матеріалах справи відсутні відромості щодо отримання позивачем копії оскаржуваного наказу.

Разом з тим, позивач про наступне вивільнення із органів податкової міліції був попереджений 27.12.2011 року, що підтверджено матеріалами справи (а.с.44).

ОСОБА_1 27.02.2012 власноручно написано рапорт, в якому він просив скоротити термін попередження про наступне вивільнення та звільнити його із займаної посади та служби в органах податкової міліції 27.02.2012 у зв`язку з реорганізацією та скороченням штату (а.с. 58).

При цьому, позивач звернувся до суду з даним позовом лише 28.03.2019, в той час як був звільнений зі служби 29.02.2012, тобто більш ніж через 7 років.

Колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів про поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, які б унеможливили своєчасно звернутися за судовим захистом і суду апеляційної інстанції.

Також, колегія суддів вважає, що у позивача було достатньо часу своєчасно реалізувати право на звернення до суду, а саме оскарження наказу до суду у встановлені КАС України строки, а зазначені вище обставини не є поважною причиною пропуску місячного строку звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Пунктом 8 ч.1 ст. 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

В свою чергу, ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Разом з цим, пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків порушення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про поважність причин пропуску строку на звернення з даним позовом.

Позивачем не наведено жодних обґрунтованих пояснень неможливості своєчасно подати позовну заяву.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання неправомірним, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - без розгляду .

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Зазначені норми права визначають підстави для залишення адміністративного позову без розгляду у разі пропуску строку звернення до суду без поважних причин.

Висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду колегія суддів ввважає передчасним.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року підлягає скасуванню, а адміністративний позов - залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання неправомірним, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст підписано 02.10.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В.Безименна