Справа № 826/10904/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Аеробуд» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №53667755 від 22 грудня 2017 року про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 74557,82 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано постанову №53667755 від 22 грудня 2017 року про стягнення з ПрАТ «Аеробуд» виконавчого збору у розмірі 74557,82 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Святошинський РВ ДФС м.Київ ГТУЮ у м.Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у випадку повернення виконавчого документа стягувачу на підставі його письмової заяви, на державного виконавця покладається обов`язок щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі, якщо такий виконавчий збір не стягнуто, що мало місце у даному випадку.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що підставою для стягнення виконавчого збору є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум, однак в даному випадку державним виконавцем не було стягнуто з боржника на користь стягувача присуджених сум, а виконавчі документи були повернуті стягувачам на підставі їх письмової заяви, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з позивача виконавчого збору та протиправність оскаржуваної постанови.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що оскаржувана постанова винесена заступником начальника Святошинського РВ ДФС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, а тому ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві не є належним відповідачем у справі.

Про день, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, однак явку свого представника у судове засідання не забезпечив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, що з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27 січня 2017 року Господарським судом м.Києва видано судовий наказ у справі №910/20440/16 (а.с.76) на виконання рішення Господарського суду м.Києва від 12 січня 2017 року, яким стягнуто з ПрАТ «Аеробуд» на користь ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій ім.Світлани Ковальської» 714891,62 грн заборгованості, 11297,75 грн інфляційних витрат, 8370,42 - 3% річних та 11018,40 грн судового збору.

Вказаний судовий наказ пред`явлено на виконання до Святошинського РВ ДВС м.Київ, за наслідком чого постановою старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 31 березня 2017 року (а.с.83) відкрито виконавче провадження ВП№53667755.

В подальшому, постановою старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 18 квітня 2017 року ВП №53667755 (а.с.84) приєднано вказане виконавче провадження до зведеного виконавчого провадження №53132935, яке веде Святошинський РВ ДВС м.Києва.

22 грудня 2017 року заступником начальника Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві винесено постанову ВП №53667755 (а.с.86) про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 74557,82 грн.

Також, постановами заступника начальника Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 22 грудня 2017 року вп№53667755 (а.с.87, 91) виведено виконавче провадження №53667755 із зведеного виконавчого провадження №53132935, а також повернуто виконавчий документ наказ Господарського суду м.Києва №910/20440/16 виданий 27 січня 2017 року стягувачу, на підставі заяви ПАТ «Завод залізобетонних конструкцій ім.Світлани Ковальської» від 20 грудня 2017 року « 1131 (а.с.89) про припинення виконавчого провадження.

На виконанні у відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м.Києві перебуває зведене виконавче провадження №55442676, за яким постановою про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 08 травня 2018 року (а.с.11) приєднано виконавче провадження №55442676 з примусового виконання постанови заступника начальника Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві №53667755 від 22 грудня 2017 року про стягнення з ПрАТ «Аеробуд» виконавчого збору у розмірі 74557,82 грн. до зведеного виконавчого провадження №56292359.

Вважаючи протиправною постанову заступника начальника Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві №53667755 від 22 грудня 2017 року про стягнення з ПрАТ «Аеробуд» виконавчого збору у розмірі 74557,82 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом до ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови від 22 грудня 2017 року, оскільки матеріалами справи не підтверджується факт фактичного стягнення суми за виконавчим документом.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції, що були чинною на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч.1 ст.5 наведеного Закону зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст.18 вказаного Закону на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Приписами ст.40, 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема ч.3 ст.40 цього Закону унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

За приписами п.1-6 ч.5 ст.27 Закону вказаного встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.1, 2 ст.27 цього Закону № виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Так, з аналізу вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Слід зазначити, що законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до п.21 р.ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Таким чином доводи про те, що виконавчий збір стягується незалежно того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом є помилковими, оскільки у разі стягненні виконавчого збору відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №553/196/18, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

На момент розгляду справи судом першої інстанції в матеріалах справи оскаржувана постанова була відсутня, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції витребувано від апелянта оскаржувану постанову та оглянуто в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження ВП №53667755, копію яких долучено до матеріалів справи.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що постанова №53667755 від 22 грудня 2017 року про стягнення з ПрАТ «Аеробуд» виконавчого збору у розмірі 74557,82 грн. винесена заступником начальника Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Макаревич Я.А.

Отже, ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві не є належним відповідачем в рамках даної справи в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови №53667755 від 22 грудня 2017 року про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 74557,82 грн. Натомість належним відповідачем в цій частині позовних вимог є саме Святошинський РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, заступником начальника якого було прийнято оскаржуване рішення.

Відповідно до ч.ч.3-7 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Заміна позивача допускається до початку судового розгляду справи по суті. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями, щодо вирішення питань про залучення належного відповідача та/або співвідповідача у даній справі. Відтак, на вказаній стадії колегія суддів позбавлена процесуальної можливості усунути виявлені недоліки при розгляді справи в суді першої інстанції. Також, колегією суддів враховано, що суд апеляційної інстанції не наділений на вказаній стадії повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо залучення належного відповідача та вирішення адміністративного позову відносно вказаного відповідача.

Водночас, колегія суддів зважає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідними позовними вимогами до належного відповідача, або із залученням у якості співвідповідача Святошинський РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві.

Частиною 1 ст.317 КАС України передбачено, що Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві не є тим органом, заступник начальника якого виніс постанову №53667755 від 22 грудня 2017 року про стягнення з ПрАТ «Аеробуд» виконавчого збору у розмірі 74557,82 грн., колегія суддів доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог до ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві слід відмовити.

Твердження позивача про необґрунтованість оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору не спростовують наведених вище висновків суду.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до ВПВР УДВС ГТУЮ у м.Києві, оскільки останнім не приймалось постанови №53667755 від 22 грудня 2017 року про стягнення з ПрАТ «Аеробуд» виконавчого збору у розмірі 74557,82 грн., що є предметом оскарження в рамках даної справи.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Аеробуд» до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 01 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова