Справа № 520/9385/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

30 вересня 2019 р. № 520/9385/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Ковалевської М.М. по винесенню постанови ВП №57799048 від 19.08.2019 про арешт коштів боржника та скасувати постанову ВП № 57799048 від 19.08.2019 про арешт коштів боржника.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області при прийнятті постанови про арешт коштів боржника було вчинено протиправні дії в частині прийняття такої постанови, оскільки таку постанову прийнято без врахування обставин того, що арешт накладено і на рахунки з яких проводяться оплати нарахувань на заробітну плату, оплату комунальних послуг та енергоносіїв. Отже, на думку позивача, такі дії відповідача стосовно прийняття зазначеної постанови та сама постанова про арешт коштів боржника є протиправними.

Ухвалою суду від 17.09.2019 року відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду.

Представником відповідача через канцелярію суду надано Клопотання, в якому вказано на наявність у відповідача заперечень проти позову, що обґрунтовано посиланням на норми діючого законодавства.

Представник позивача в судове засідання прибув, через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав про відсутність заперечень щодо розгляду справи в порядку письмового провадження, а також зазначів, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п.10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень статті 229 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Як передбачено приписами ч.3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, зазначає наступне.

Як встановлено під час судового розгляду справи рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року у справі №2040/5930/18 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області (61022, м. Харків, Держпром, з під., 2 пов.) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії з надбавками, ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року з 01.01.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) пенсії з урахуванням 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 однією сумою; стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022, ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2018 року у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі - відмовлено; апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2018р. по справі № 2040/5930/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повернуто скаржнику.

За даними програми "Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)" судом встановлено, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року набрало законної сили 11.10.2018 року, у зв`язку з чим 23.11.2018 року Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі.

ОСОБА_1 вказаний виконавчий лист пред`явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області та постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 06.12.2018 року відкрито виконавче провадження №57799048.

Матеріали справи свідчать, що позивач листом від 26.12.2018 року повідомив державного виконавця про те, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року по справі № 2040/5930/18 добровільно виконана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області. Також вказано, що у листопаді 2018 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 року. Зазначено, що сума доплати за перерахунком становить 26529,91 грн. При цьому, з 01.12.2018 року пенсія виплачується з урахуванням рішення суду, а доплату за період з 11.10.2018 року по 30.11.2018 року в сумі 4045,62 грн. проведено у грудні 2018 року. Крім того, доплату за період з 01.01.2018 року по 10.10.2018 року в сумі 22484,29 грн. буде проведено в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду». З огляду на повідомлене позивачем звернувся до державного виконавця з проханням закінчити виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем 20.07.2019 року було складено вимогу виконавця, в якій останній вимагав негайно повідомити про виконання зазначеного рішення суду, коли була виплачена заборгованість по зазначеному виконавчому документу (надати відповідні копії документів) та сплатити виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.

Позивач листом від 31.07.2019 року №25444 повідомив державного виконавця про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року по справі № 2040/5930/18 добровільно виконано боржником, в листопаді 2018 року головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018 року. Також вказано, що сума доплати за перерахунком становить 26529,91 грн. та доплату за період з 11.10.2018 по 30.11.2018 року у сумі 4045,62 грн. проведено у грудні 2018 року, а доплату за період з 01.01.2018 року по 10.10.2018 року у сумі 22484,29 грн. виплачено у червні 2019 року. У зазначеному листі позивач повторно звернувся до державного виконавця із проханням закінчити виконавче провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 14.08.2019 року державним виконавцем було винесено постанову ВП №57799048 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 205,00 грн.

В подальшому, державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області винесено постанову ВП №57799048 від 19.08.2019 року про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у Філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" код фінансової установи 351823 та інших фінансових установах, яким буде направлено дану постанову, які належать боржникові та всіх інших відкритих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах виконавчого збору та витрат виконавчого провадження 16897,00 грн.

Позивач, вважаючи вказані дії відповідача та постанову про арешт коштів боржника протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

З врахуванням вищевикладеного, а також з огляду на те, що позовна заява була подана позивачем 12.09.2019 року, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду даним позовом в межах строку, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Як передбачено положеннями ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Як передбачено приписами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як передбачено приписами п.7 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

При цьому, приписами ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому, суд зазначає, що абз.2 ч.2 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено заборону звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Як встановлено судом зі змісту спірної у даній справі постанови, остання, на противагу доводам позивача, містить в собі зазначення про обмеження стосовно того, що арешт накладається на грошові кошти, що містяться на відповідних рахунках у Філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк", крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом. Крім того, зазначена постанова не містить в собі зазначення лише про арешт коштів позивача у Філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк", а стосується всіх банківських установ, в яких у боржника відкриті рахунки.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що листом Філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" №46-07/77/55/14863БТ від 23.08.2019 року повідомлено про відсутність правових підстав для прийняття до виконання, зокрема, спірної у даній справі постанови про арешт коштів боржника.

Водночас, матеріали виконавчого провадження свідчать, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП №.09.2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, зі змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2019 року вбачається, що остання містить в собі зазначення про припинення чинності арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішень.

Отже, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про те, що спірну у даній справі постанову фактично не було реалізовано, що підтверджено листом Філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" №46-07/77/55/14863БТ від 23.08.2019 року, та арешт коштів боржника скасовано у зв`язку з закінченням виконавчого провадження.

Вказані обставини свідчать про відсутність порушеного права позивача.

Водночас, суд зазначає, що під час розгляду справи не встановлено обставин вчинення протиправних дій старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області Ковалевською М.М. при винесенні постанови ВП №57799048 від 19.08.2019 року про арешт коштів боржника, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для визнання останніх протиправними і скасування їх наслідків у вигляді постанови про накладення арешту коштів боржника.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов.) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26) про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.