Справа № 400/84/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/84/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши питання про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з даним судовим рішенням Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, однак з пропуском, встановленого ч.1 ст.295 КАС України, строку.

До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваного рішення суду отримано апелянтом 13.03.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.39) та не заперечується апелянтом. Проте, апеляційну скаргу, відповідно до поштового конверту, подано до суду лише 18.06.2019 року, тобто, з пропуском, визначеного ч.1 ст.295 КАС України, строку.

В апеляційній скарзі апелянтом було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, мотивуючи його тим, що особа, яка уповноважена на підготовку процесуальних документів, в тому числі і апеляційної скарги, з 11.03.2019 року по 16.04.2019 року перебувала у відпустці, а тому подати апеляційну скаргу у строк, передбачений ч.1 ст.295 КАС України, можливості не було. Також апелянт зазначає про те, що особа, яка уповноважена на підготовку процесуальних документів, у Військовій частині одна, а дві інші посади юридичної групи військової частини є вакантними.

Ознайомившись із клопотанням та матеріалами справи, суддя-доповідач визнав вказані обставини для поновлення строку неповажними та ухвалою від 01 серпня 2019 року залишив скаргу без руху для подачі до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

04 вересня 2019 року Військова частина НОМЕР_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження в якій зазначила, що апеляційну скаргу представником апелянта було подано не 18.06.2019 року, а 26.04.2019 року, що підтверджується фіскальним чеком про надсилання поштового відправлення та відповідним конвертом. Проте, вказане поштове відправлення було повернуто скаржнику з відміткою «другие причины», після чого 18.06.2019 року було повторно направлено апеляційну скаргу.

Також, апелянт продовжує наполягати на тому, що особа, яка уповноважена на підготовку процесуальних документів, в тому числі і апеляційної скарги, перебувала у відпустці, а тому подати апеляційну скаргу у строк, передбачений ч.1 ст.295 КАС України, можливості не було.

Проаналізувавши підстави, що викладені апелянтом у цій заяві для поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, у зв`язку з наступним.

Верховний Суд у своїй постанові від 06.03.2018 року (справа №819/1224/15-а) встановив, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У свою чергу, вказані апелянтом обставини не можуть бути визнані судом об`єктивно непереборними та такими, що не залежать від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Також варто зауважити, що навіть за умови подання апеляційної скарги 26.04.2019 року, то апелянт також пропустив строк на апеляційне оскарження.

Крім того, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі «Брумареску проти Румунії»). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії») (п. 26 Рішення).
ЄСПЛ зазначив, що хоча, перш за все, саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави і у кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Устименко проти України»).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України).

За ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Принципи адміністративного судочинства визначені в ч.3 ст.2 КАС України.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Справедливим та ефективним повинен бути як судовий процес, так і результат судочинства.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (ч.1 ст.370 КАС України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (ч.1 ст.13 КАС України).

Статтею 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін про прийняті рішення в їх справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та у справі «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Таким чином, колегія суддів вважає, що, у світлі вказаних позицій ЄСПЛ, зазначені апелянтом обставини не можуть бути виправданими щодо відступу від принципу юридичної визначеності, а тому саме з цих підстав у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Також колегія суддів вважає, що у даній справі підстави для поновлення строку для оскарження не виправдовує втручання у принцип res judicata.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Враховуючи те, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 299, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у відкритті апеляційного провадження на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 30.09.2019 року.