Справа № 500/419/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6384/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Баранюком А. З. у м. Тернополі, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості від 21 січня 2019 року № UA403000/2019/000143/2.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що нею при здійсненні митного оформлення ввезеного автомобіля марки Volvo, модель XC60, надано всі необхідні та достатні документи в підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, однак відповідач, всупереч вимогам Митного кодексу України безпідставно прийняв оскаржуване рішення та визначив митну вартість імпортованого товару.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що вона надала митному органу всі необхідні документи, які дозволяли перевірити правильність визначення митної вартості товару. Вказує на неправомірність застосування відповідачем при обчисленні митної вартості транспортного засобу нормативного пробігу за відсутності встановлення можливих несправностей одометра, факту його заміни чи втручання, що призвело б до зміни показань пробігу транспортного засобу.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17 січня 2019 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника подала до митного оформлення митну декларацію № UA403030/2019/000904 на вживаний легковий автомобіль марки Volvo, модель XC60, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна - 1969 см. куб., календарний рік виготовлення 2015, за ціною 10 000 євро із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

До вказаної митної декларації було додано рахунок-фактура (інвойс) від 23 грудня 2018 року № FR 163053, декларацію про походження товару від 24 листопада 2015 року № 2015FD42819, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05 січня 2019 року № UA209020/2019/00407, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 24 листопада 2015 року № 2015FD42819, договір (контракт) доручення від 03 січня 2019 року № 39, договір про надання послуг митного брокера від 03 січня 2019 року.

За результатами перевірки правильності визначення декларантом митної вартості товару, визначеного у декларації, відповідачем запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України.

18 січня 2019 року митним агентом позивача подано митному органу витяг з Інтернет каталогу Schwacke з ціною аналогічного автомобіля 12700 євро.

21 січня 2019 року уповноважена особа декларанта повідомила відповідача, що до митного оформлення надано всі документи, в тому числі додаткові - витяг з каталогу Schwacke, інших документів не буде надаватися (а.с. 40).

21 січня 2019 року Тернопільська митниця ДФС видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA403030/2019/00079 та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2019/000143/2, яким визначила митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 18150 євро.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при здійсненні митного оформлення не надано митному органу документів, які б містили об`єктивні та достовірні відомості на підтвердження митної вартості імпортованого транспортного засобу, що надало правові підстави для витребування додаткових документів для визначення митної вартості товару, а в подальшому і прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Як визначено у частині третій статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності заявлених декларантом відомостей у поданій ним митній декларації, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості та вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття став висновок митного органу про те, що митна вартість товару визначена за резервним методом, однак, така не може бути визнана, оскільки документально не підтверджено числові значення складових митної :вартості, які є обов`язковими при її обчисленні. Зазначено, що на вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: банківський платіжний документ, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та додаткових документів, копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно з статтею 64 Митного кодексу України та за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості ідентичних транспортних засобів згідно з каталогом schwackenet.de в розмірі 18150 євро.

Надаючи оцінку вищенаведеним доводам відповідача, покладеним в основу прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 21 січня 2019 року № UA403000/2019/000143/2, суд першої інстанції встановив, що декларант на підтвердження ціни автомобіля надала митному органу рахунок-фактуру (інвойс) від 23 грудня 2018 року № FR163053 за відсутності при цьому платіжних документів, які б підтверджували факт придбання автомобіля та суми, сплаченої на його придбання.

На пропозицію митного органу надати документи на підтвердження митної вартості товару, встановлені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а саме банківські платіжні документи; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, страхові документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, декларант таких документів не подав.

Вказані обставини свідчать про обґрунтованість сумнівів митного органу щодо сплати позивачем задекларованої вартості за імпортований транспортний засіб, наявність якого призвела до правомірного коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу на підставі пункту 7.53 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159), із застосуванням нормативного пробігу автомобіля, відповідно до Інтернет каталогу Schwacke, оскільки у поданих до митного оформлення товаросупровідних документах відсутні відомості щодо модифікації, типу та маркування кузова, об`єму та потужності двигуна, типу пального, повної маси, вантажопідйомність, фактичного терміну експлуатації, пробігу, технічного стану, комплектації, функціонального призначення.

Більше того, позивачем не було додано до митної декларації при митному оформленні імпортованого транспортного засобу сервісну книжку, що виключало можливість митного органу врахувати дійсний пробіг автомобіля при визначенні митної вартості такого.

Судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості містить належне обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Апеляційний суд не враховує покликання скаржника на те, що митний орган прийняв оскаржуване рішення без проведення митних консультацій з нею, покликаючись при цьому на ненадіслання їй письмових повідомлень, оскільки в матеріалах справи містяться скріншоти електронних повідомлень відповідача щодо надання додаткових документів та відповідь уповноваженого позивачем агента з митного оформлення.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність прийняття Тернопільською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості від 21 січня 2019 року № UA403000/2019/000143/2, а відтак, відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі № 500/419/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 30 вересня 2019 року.