Справа № 807/736/18
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №807/736/18

адміністративне провадження №К/9901/11300/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 807/736/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Континент Інвест Груп» до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (далі - Виконком Ужгородської міськради), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради (далі - Управління містобудування та архітектури), про визнання протиправним та скасування рішення, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Виконкому Ужгородської міськради

на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.10.2018, ухвалене у складі головуючого судді Маєцької Н.Д. та

постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Шавеля Р.М., суддів Улицького В.З., Кузьмича С.М., -

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 16.07.2018 ТОВ «Континент Інвест Груп» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Виконкому Ужгородської міськради від 27.06.2018 № 176 «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок м. Ужгород, пров. Мостовий, поз.2 та поз.3».

Позов обґрунтовано тим, що скасування містобудівних умов та обмежень може здійснюватися тільки за заявою замовника, головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно -будівельного нагляду або за рішенням суду, однак, жодну з перелічених підстав для скасування містобудівних умов та обмежень відповідачем не застосовано. Відтак, позивач вважає, що Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради за відсутності передбачених законом підстав та з перевищенням, визначених законом повноважень прийнято рішення, яким скасовано видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки.

2. Закарпатський окружний адміністративний суд рішенням від 29.10.2018 задовольнив позовні вимоги:

визнав протиправним та скасував рішення Виконкому Ужгородської міськради від 27.06.2018 № 176 «Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок м. Ужгород, пров. Мостовий, поз. 2 та поз. 3»;

стягнув на користь ТОВ «Континент Інвест Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Виконкому Ужгородської міськради судові витрати у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

3. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.03.2019 залишив без змін рішення суду першої інстанції та достягнув з Виконкому Ужгородської міськради за рахунок його бюджетних асигнувань в дохід Державного бюджету України суму недоплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1585, 79 грн.

Також суд апеляційної інстанції стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Виконкому Ужгородської міськради на користь ТОВ «Континент Інвест Груп» витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 9850, 00 грн.

4. 17.04.2019 Виконком Ужгородської міськради звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

5. Верховний Суд ухвалою від 31.05.2019 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Суди встановили, що власником земельних ділянок за кадастровими номерами :01:001:0111 та :01:001:0110, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_1 , що засвідчується Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 201463 від 03.11.2010 та серії ЯЛ № 054223 від 20.07.2010.

13.05.2017 між ОСОБА_1 (землевласник) та ТОВ «Континент Інвест Груп» (забудівник) укладені договори суперфіцію, відповідно до яких землевласник надав забудовнику право користування земельною ділянкою для будівництва на ній будівель комерційного призначення на умовах та в порядку, передбачених цими договорами.

При цьому, забудовник має право приступити до забудови земельної ділянки лише після отримання дозволів на таке будівництво (пункт 6.1 договорів); забудовник зобов`язується дотримуватися державних стандартів, санітарних та інших норм та правил, проектних рішень та місцевих правил забудови населених пунктів під час забудови земельної ділянки (пункт 6.3 договорів).

За цільовим призначенням земельні ділянки, які є предметом вказаних договорів суперфіцію, належать до земель іншої комерційної діяльності.

Наказом Управління містобудування та архітектури від 26.06.2018 МР № 50-М позивачу видані містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, за адресою: АДРЕСА_1.

Підставою для прийняття вказаного наказу слугували судові рішення - постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 та постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2018 у справі № 807/1351/17.

Рішенням Виконавчого комітету Ужгородської міськради від 27.06.2018 № 176 «Пpo скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок АДРЕСА_1» скасовано видані ТОВ «Континент Інвест Груп» містобудівні умови та обмеження від 26.06.2018 № 51/03-01/18, затверджені наказом Управління містобудування та архітектури від 26.06.2018 № 50-м.

Окрім цього, згідно з Генеральним плану м. Ужгорода, затвердженого рішенням XXIX сесії Ужгородської міськради IV скликання від 04.06.2004 № 313 на земельних ділянках АДРЕСА_1 знаходяться зелені насадження загального користування, пішохідна зона та чаша декоративного басейну.

Рішенням І сесії Ужгородської міськради VII скликання від 10.03.2016 № 119 «Про затвердження містобудівної документації» визначено перелік об`єктів, на які встановлено мораторій на видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок.

Підпунктом 7.2 цього рішення вирішено припинити видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок на території міста, в тому числі щодо спірних ділянок (пункт 17 додатку до цього рішення).

Термін дії цієї заборони діє до затвердження в установленому порядку містобудівної документації (генерального плану (коригування) м. Ужгорода, плану зонування території міста Ужгорода та детальних планів територій).

Згідно із рішенням Ужгородської міськради від 26.06.2018 № 1140 «Про викуп земельних ділянок, які перебувають у власності фізичних осіб для фізичних потреб» власнику земельної ділянки запропоновано викупити їх за ціною, не нижче висновку експертної оцінки, та наголошено на можливості розгляду інших варіантів вирішення проблеми.

Водночас, мешканцями м. Ужгорода сформована електронна петиція «Повернемо фонтан позаду Драмтеатру ужгородцям!», в якій ставиться питання щодо запровадження заборони (мораторію) на забудову земельних ділянок та на видачу містобудівних умов та обмежень на забудову земельних ділянок позаду Драмтеатру.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідно до положень Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI) та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 698 скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється тільки за заявою замовника, головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду. При цьому, нормами цих актів не передбачена можливість скасування містобудівних умов та обмежень на підставі рішення виконавчого комітету міської ради.

До того ж суд апеляційної інстанції вказав на те, що діючим законодавством України передбачений відповідний порядок примусового відчуження землі та майна для суспільних потреб, зокрема, такий встановлений Законом України від 17.11.2009 № 1559-VI «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності».

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 9850, 00 грн, суд апеляційної інстанції виходив із того, що договір про надання правової допомоги від 18.02.2019 і додаток № 1 до нього, розрахунок розміру винагороди (гонорару, виконаних робіт) за вказаним договором, платіжне доручення від 04.03.2019 № 724 доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу у справі № 807/736/18.

IV ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. Касаційна скарга відповідача мотивована тим, що оспорюване рішення органу місцевого самоврядування ухвалене у зв`язку, зокрема із тим, що містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 не відповідають містобудівній документації на місцевому рівні - Генеральному плану м. Ужгорода. Ужгородська міськрада активно працює над захистом земельних ділянок позаду Драмтеатру, де в тому числі знаходиться й земельні ділянки, по скасуванню містобудівних умов та обмежень забудови яких виник спір в цій справі.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач вказує на те, що в поданих позивачем документах жодним чином не обґрунтовано заявлену адвокатом вартість послуг з посиланням на первинні документи.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Верховний Суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

10. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Правові та організаційні основи містобудівної визначені Законом № 3038-VI.

13. Відповідно до статті 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування (частини перша, п`ята зазначеної статті).

14. Основними ж складовими вихідних даних, у розумінні частини першої статті 29 Закону №3038-VI є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

15. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією (пункт 8 частини першої статті 1 Закону № 3038-VI) ;

16. За змістом частин другої, третьої статті 29 Закону №3038-VI фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника.

17. Наведеним законодавчим приписам кореспондує частина четверта статті 33 Закону №3038-VI, якою встановлено, що розміщення об`єктів будівництва на території населених пунктів та за їх межами під час комплексної забудови території здійснюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною державною адміністрацією відповідно до їх повноважень шляхом надання містобудівних умов та обмежень або видачі будівельного паспорта відповідно до містобудівної документації у порядку, передбаченому цим Законом.

18. Органи, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду, визначені статтею 6 Закону №3038-VI, частинами першою, другою якої встановлено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування. До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України від 20.05.1999 № 687-XIV «Про архітектурну діяльність» (далі - Закон № 20.05.1999 № 687-XIV). Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (частина третя цієї ж статті).

19. В свою чергу, за змістом статті 13 Закону №687-XIV, до якої відсилає статті 6 Закону №3038-VI, до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, в тому числі, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури. Органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР).

20. Обсяг повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва встановлює стаття 31 Закону №280/97-ВР, підпунктом 9 пункту «а» частини першої якої закріплено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження - надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

21. В той же час, підстави для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, а також для їх скасування встановлюють частини четверта, восьма статті 29 Закону №3038-VI.

22. Зокрема, підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (частина четверта статті 29 Закону №3038-VI).

23. Згідно із частиною восьмою статті 29 Закону №3038-VI містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника. Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника, на виконання приписів головних інспекторів будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або за рішенням суду.

24. При цьому вказаною вище нормою визначено, що скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється:

1) за заявою замовника;

2) головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам;

3) за рішенням суду.

У разі скасування в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом (частина восьма статті 29 Закону №3038-VI).

25. Колегія суддів наголошує, що наведений у статті 29 Закону №3038-VI перелік підстав для скасування містобудівних умов та обмежень є вичерпним і остаточним, розширеному тлумаченню не підлягає.

26. Разом з тим, згідно з положеннями частини першої статті 41-1 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

27. Частинами другою-четвертою статті 41-1 Закону №3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду: 1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду; 2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади; 3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду; 4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; 5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: 1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону; 3) ініціювати притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності; 4) вносити подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив його призначення; 5) вносити подання про позбавлення права виконувати певні види робіт посадової особи об`єкта нагляду до органу, яким таке право надавалося; 6) скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з одночасним складанням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

28. Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначений Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698 (далі - Порядок №698).

29. Відповідно до пункту 2 Порядку №698 нагляд здійснюється ДАБІ через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.

30. Комплексний аналіз наведених правових норм законодавства дає підстави для висновку, що містобудівні умови та обмеження видаються на підставі містобудівної документації (в даному випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації. При цьому, наявність або відсутність підстав для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, перелік яких є вичерпним, встановлюється на стадії їх надання або у подальшому під час здійснення державно-будівельного або судового контролю.

31. Скасування ж рішень об`єктів нагляду з підстав їх незаконності, є крайнім заходом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, належить до повноважень головних інспекторів будівельного нагляду ДАБІ України, до того ж, наявність таких порушень встановлюється за результатами проведення перевірок у визначеному законом порядку, які, як з`ясовано судами під час розгляду цієї справи, не проводились.

32. Колегія суддів враховує і те, що, у даному випадку, як випливає з встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин цієї справи й змісту касаційної скарги, рішення про надання містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок скасовано Виконкомом Ужгородської міськради на підставі, зокрема пункту 3 частини четвертої статті 29 Закону № 3038-VI (невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні) та пункту 3 частини другої статті 52 Закону №280/97-ВР, який встановлює компетенцію, зокрема виконавчих комітетів міських рад змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

33. Водночас, частиною десятою цієї ж статті Закону №280/97-ВР визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

34. Системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

35. Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

36. Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону №280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

37. Окрім цього, в Рішенні №7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

38. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

39. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

40. У справі, яка розглядається суди встановили, що ТОВ «Континент Інвест Груп» на підставі укладених договорів суперфіцію від 30.05.2017 набуло прав забудовника спірних земельних ділянок за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, пров. Мостовий, поз.2 та поз.3. При цьому право ТОВ «Континент Інвест Груп» на отримання містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки, яка знаходиться за вказаною адресую підтверджено судовими рішеннями у справі № 876/958/18, якими, зокрема зобов`язано Управління містобудування та архітектури їх видати позивачу.

41. У рішенні у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

42. Таким чином, в контексті даних правовідносин, колегія суддів зазначає, що містобудівні умови та обмеження можуть бути скасовані у зв`язку з їх невідповідністю містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, проте таке скасування може бути наслідком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду.

43. Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на те, що оспорюване рішення приймалось з урахуванням суспільного інтересу не заслуговує на увагу, оскільки це не звільняє суб`єкта владних повноважень приймати свої рішення на підставі та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

44. Отже, відповідачем не доведено наявності у нього повноважень і передбачених законом правових підстав для прийняття спірного рішення, а відтак не дотримано принципу належного врядування, з огляду на що, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог адміністративного позову.

45. Щодо доводів касаційної скарги в частині стягнення судом апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить із такогою.

46. Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

47. Колегія суддів зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

48. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

49. Аналогічний правовий висновок щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката міститься у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17 та від 16.09.2019 у справі № 755/6702/16-а

50. На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивача суду апеляційної інстанції надано договір про надання правової допомоги від 18.02.2019 і додаток № 1 до нього, розрахунок розміру винагороди (гонорару, виконаних робіт) за вказаним договором, платіжне доручення від 04.03.2019 № 724 про сплату коштів в розмірі 9850, 00 грн на рахунок адвоката.

51. Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно із додатковою угодою від 18.02.2019 № 1 від 18.02.2019 до договору про надання правової допомоги від 18.02.2019 гонорар адвоката складає 500, 00 грн за одну годину роботи в частині забезпечення виконання адвокатом своїх обов`язків за договором. Підставою для оплати гонорару є підписання сторонами розрахунку та відповідно виставленого рахунку.

Із змісту розрахунку розміру винагороди (гонорару, виконаних робіт) за вказаним договором про надання правової допомоги від 04.03.2019 видно, що такий стосується розгляду справи № 807/736/18 в суді апеляційної інстанції. Також надане платіжне доручення від 04.03.2019 № 724.

52. За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 9850, 00 грн.

53. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Ужгородської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі №807/736/18 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду