Справа № 400/1028/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

30 вересня 2019 р.справа № 400/1028/19

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Кафанової Г.Г.,

представника позивача: Могутова А.М.,

представника відповідача: Гаргауна Я.І.,

у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи, у відкритому судовому засіданні, розглянув адміністративну справу

за позовомдержавного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "Нарп", вул. Знаменська, 4, м. Миколаїв, 54037

до відповідачаофісу великих платників податків ДФС, вул. Дегтярівська, 11-Г, м. Київ 119, 04119

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.01.19 р. № № ,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Миколаївський авіаремонтний завод "Нарп" (надалі - позивач або ДП "МАРЗ "Нарп") звернулось з позовом до офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - відповідач або ОВПП ДФС), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № № , .

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ДП "МАРЗ "Нарп" мало господарські правовідносини з ТОВ "Промелектроника", ТОВ "Імпера Груп", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "Авиатехкомплект", ТОВ "Медіаколо", ТОВ "Профі-ойл", ТОВ "ВО "Укрспецкомплект" і ТОВ "ТД "Підшипникцентр". За наслідками перевірки ДП "МАРЗ "Нарп", відповідач зробив безпідставний висновок про штучний характер правовідносин позивача з переліченими контрагентами, всупереч наявності у нього всіх належним чином оформлених первинних документів, які досліджувалась ревізорами під час перевірки. Позивач послався на сталу практику Верховного Суду, відповідно до якої платник податків не несе відповідальності за протиправні дії своїх контрагентів чи інших підприємств в ланцюгу постачальників. Також позивач зазначив, що доповнення ст. 201 п. 201.10. Податкового кодексу України (надалі - ПК України) новим абзацом, відповідно до змісту якого після 1 липня 2017 р. реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН), є достатньою підставою для нарахування сум податку на додану вартість (надалі - ПДВ) і не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження, свідчить про те, що законодавець змінив підхід до боротьби з безпідставним формуванням платниками податків податкового кредиту на підставі так званих "безтоварних" операцій та поклав обов`язок перевірки легальності таких операцій на етап реєстрації податкових накладних. Крім того, використання відповідачем під час перевірки ДП "МАРЗ "Нарп" інформації з таких джерел, як ІС "Податковий блок" і ІС "Підсистема співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту", суперечить приписам ст. 8 ч. 2, 3 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", яка вимагає отримання цими системами сертифікату відповідності та/або експертного висновку про наявність засобів захисту інформації, яка міститься в цих системах, але акт перевірки ДП "МАРЗ "Нарп" не містить даних про отримання цими інформаційними системами сертифікатів або експертного висновку.

Відповідач позов не визнав, у відзиві просив відмовити в його задоволенні. Як зазначає відповідач, під час перевірки ДП "МАРЗ "Нарп" ним аналізувались дані щодо його постачальників та було встановлено, що вони не мають матеріально-технічних умов (виробничих і складських приміщень, кваліфікованого персоналу, устаткування тощо) для постачання позивачу товару і за ланцюгом постачальників до них не надходив той товар, який в наступному постачався позивачу. Формальна наявність у позивача первинних документів, не може розглядатись як беззаперечний доказ легальності його господарських операцій і такий підхід до оцінки господарських правовідносин кореспондує практиці Верховного Суду, який у своїх рішеннях неодноразово відзначав, що первинні документи мають значення лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Аргументи позивача про те, що після 1 липня 2017 р. реєстрація податкової накладної в ЄРПН унеможливлює наступні висновки податкового органу про безпідставність формування податкового кредиту, ґрунтуються на хибному тлумаченні приписів ПК України, так як жодне положення цього кодексу не містить заборони на проведення перевірки правомірності формування податкового кредиту після реєстрації податкової накладної. При перевірці ДП "МАРЗ "Нарп" ОВПП ДФС були використані дані з інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний кабінет", яка зареєстрована у встановленому порядку (т. 7 а. с. 7-15).

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач посилається на неактуальну практику Верховного Суду, яка мала місце до внесення змін до ст. 201 п. 201.10. ПК України, після яких, починаючи з 1 липня 2017 р., сам факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН, є свідченням перевірки податковим органом легальності господарської операції. Підтвердженням вірності цих доводів позивача, є пояснювальна записка до відповідного законопроекту, яким вносились зміни до ст. 201 п. 201.10. ПК України. Позивач повторно наголосив на протиправності використання ОВПП ДФС даних ІС "Податковий блок" і ІС Підсистема співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту" без відповідної сертифікації (т. 7 а. с. 191-194).

Відповідач подав заперечення на відзив, в яких послався на те, що викладені у відзиві аргументи відповідача позивачем не спростовані (т. 7 а. с. 198-200).

Справа розглянута у спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги і заперечення, викладені в заявах по суті справи.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

В листопаді-грудні 2018 р. ОВПП ДФС провів документальну позапланову виїзну перевірку ДП "МАРЗ "Нарп" з питань декларування від`ємного значення ПДВ у відповідній декларації за лютий 2018 р., результати якої оформлені актом від 19 грудня 2018 р. № 81/28-10-49-06/09794409 (надалі - Акт перевірки) (т. 1 а. с. 19-90).

У висновку Акту перевірки вказано на порушення позивачем ст. 198 п. 198.1. абз. "а", п. 198.2., п. 198.3., ст. 200 п. 200.1., п. 201.4. абз. "б" і "в" ПК України, п. 4 пп. 1 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 січня 2016 р. № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 159/28289.

Позивач подав заперечення на Акт перевірки, які були розглянуті ОВПП ДФС і залишені без задоволення (т. 1 а. с. 102-109).

8 січня 2019 р. відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за лютий 2018 р. в розмірі 57 236,0 грн.;

- № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2018 р. на 75 111,0 грн. і застосована штрафна санкція в розмірі 37 555,50 грн. (т. 1 а. с. 110-113).

Не погодившись з цими рішеннями, позивач оскаржив їх до ДФС України, яка своїм рішенням від 26 березня 2019 р. залишила скаргу без задоволення (т. 1 а. с. 114-122).

Як встановлено судом, ДП "МАРЗ "Нарп" у різні періоди уклало з ТОВ "Промелектроника", ТОВ "Імпера Груп", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "Авиатехкомплект", ТОВ "Медіаколо", ТОВ "Профі-ойл", ТОВ "ВО "Укрспецкомплект" і ТОВ "ТД "Підшипникцентр" договори на постачання різної номенклатури продукції, характер якої узгоджується з основною господарською діяльністю позивача (авіаційні комплектуючі і запчастини, металопрокат, радіодеталі, кабельно- провідникова продукція, гумова суміш, авіаційні мастила і масла, спеціальні рідини, підшипники, тощо) (т. 1 а. с. 91-98).

Як слідує з Акту перевірки та зведених даних щодо сплати ДП "МАРЗ "Нарп" податкового кредиту в лютому 2018 р., на кожну господарську операцію з вищепереліченими постачальниками, позивач отримав податкові накладні, які складені і зареєстровані в ЄРПН в лютому 2018 р. (т. 1 а. с. 99-101).

Під час перевірки ДП "МАРЗ "Нарп" ревізори ОВПП ДФС зробили висновок про безпідставність включення позивачем до податкового кредиту в лютому 2018 р. коштів сплачених на користь ТОВ "Промелектроника", ТОВ "Імпера Груп", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "Авиатехкомплект", ТОВ "Медіаколо", ТОВ "Профі-ойл", ТОВ "ВО "Укрспецкомплект" і ТОВ "ТД "Підшипникцентр" з тієї підстави, що зазначені операції є штучними і безтоварними, так як у контрагентів-постачальників відсутні мінімальні трудові, матеріальні, організаційні, фінансові та інші ресурси об`єктивно необхідні для провадження відповідної господарської діяльності, а в ланцюгах їх постачальників маються сумнівні і фіктивні підприємства, асортимент придбаної продукції за даними ЄРПН не співпадає з асортиментом продукції, що ними реалізується.

Відповідно до ст. 198 п. 198.1. "а" ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг (ст. 198 п. 198.2. ПК України).

Як визначено ст. 201 п. 201.10. ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 р. № 1797-VIII, ст. 201 п. 201.10. ПК України було доповнено абзацом 3 такого змісту: "Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження".

Звичайною і поширеною практикою, до якої вдавались контролюючи органи протягом тривалого часу, було коригування податкових зобов`язань платника податків через оцінку його правочинів, як "безтоварних" або нікчемних. В таких випадках податковий орган фактично виконував "поліцейські" функції та звинувачував платника податків у фіктивному підприємництві. Наслідком таких дій контролюючого органу було те, що платник податків, господарські операції якого розцінювались як штучні, опинявся в ситуації тривалої невизначеності, так як після складання ним податкової і бухгалтерської звітності та формування податкового кредиту, податковий орган мав право провести перевірку і визначити податкові зобов`язання протягом 1095 днів.

Зміни до ст. 201 п. 201.10. ПК України свідчать про те, що законодавець безальтернативно визначив, що сам факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН свідчить про те, що контролюючим органом вже перевірено податкову чистоту господарської операції і з цією метою контролюючий орган наділений повноваженнями зупинення та/або відмови в реєстрації податкових накладних.

Таке тлумачення змін до ПК України, слідує з пояснювальної записки до проекту Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 р. № 1797-VIII, в якій зазначено наступне: "27 травня 2016 року розпорядженням Кабінету Міністрів України № 418-р затверджено План пріоритетних дій Уряду на 2016 рік, який передбачає низку ключових реформ, які дозволять забезпечити стале економічне зростання та створять сприятливі умови для розвитку бізнесу в Україні, серед яких передбачено проведення реформи податкової системи та реформування Державної фіскальної служби України. … В рамках діяльності зазначеної робочої групи підготовлений законопроект спрямований на покращення інвестиційного клімату в Україні за рахунок спрощення податкової системи, підвищення прозорості та якості адміністрування податків, ліквідації поширених схем ухилення від оподаткування, усунення неузгодженостей. Метою зазначеного законопроекту є покращення інвестиційного клімату в Україні за рахунок спрощення податкової системи та адміністрування податків, що матиме позитивний вплив на економічне зростання, залучення інвестицій та створення нових робочих місць".

Законопроектом пропонується внести ряд змін до ПК України, серед яких передбачається:

"- встановлення неможливості скасування податкового кредиту по податковій накладній/розрахунку коригування до неї, складеній та зареєстрованій в Єдиному реєстрі податкових накладних після 1 липня 2017 року;

- запровадження механізму зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, яка підпадає під критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для такого зупинення (критерії визначатимуться Міністерством фінансів України та відновлення такої реєстрації, у разі припинення процедури зупинення їх реєстрації" (http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/zweb2/webproc4_1?pf3511=60443).

З тексту пояснювальної записки слідує, що метою змін до ПК України в частині формування податкового кредиту, було перенесення перевірки господарської операції платника податків на етап реєстрації ним податкової накладної в ЄРПН, задля чого контролюючий орган і наділявся повноваженнями для зупинення та/або відмови в її реєстрації.

На переконання суду, після реєстрації податкової накладної в ЄРПН, контролюючий орган має право донарахувати податкові зобов`язання з ПДВ, виключно на підставі рішення кримінального суду, яким встановлено факт фіктивного підприємництва.

В даній справі, всі податкові накладні складені і зареєстровані після 1 липня 2017 р., а саме в лютому 2018 р., і відповідно до ст. 201 п. 201.10. ПК України, суми ПДВ, які відносились позивачем до податкового кредиту в лютому 2018 р., не потребують будь-якого іншого додаткового підтвердження з його боку.

За таких обставин, відсутня необхідність аналізу та оцінки реальності і товарності господарських операцій позивача з ТОВ "Промелектроника", ТОВ "Імпера Груп", ТОВ "Сокіл-енергія", ТОВ "Авиатехкомплект", ТОВ "Медіаколо", ТОВ "Профі-ойл", ТОВ "ВО "Укрспецкомплект" і ТОВ "ТД "Підшипникцентр", так як в силу закону встановлена презумпція їх правомірності.

Що стосується зауважень позивача про незаконне використання ОВПП ДФС ІС "Податковий блок" і ІС "Підсистема співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту", то суд їх відхиляє з таких міркувань.

Як визначено ст. 8 ч. 2, 3 Закону України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", державні інформаційні ресурси або інформація з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, повинні оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю. Підтвердження відповідності здійснюється за результатами державної експертизи в порядку, встановленому законодавством. Для створення комплексної системи захисту державних інформаційних ресурсів або інформації з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, використовуються засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного та/або криптографічного захисту інформації. Підтвердження відповідності та проведення державної експертизи цих засобів здійснюються в порядку, встановленому законодавством.

Отже, відповідно до приписів цього Закону, державні інформаційні ресурси або інформація з обмеженим доступом повинні мати системи захисту лише у випадку, коли законом встановлено її обов`язковість.

Інформаційна система "Податковий блок", частиною якої є ІС "Підсистема співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту", введена в експлуатацію наказом ДПС України від 24 грудня 2012 р. № 1197, який не містить застереження про обов`язковість захисту інформації в цій системі.

В незалежності від правомірності використання відповідачем податкової інформації, нарахування позивачу податкових зобов`язань і застосування штрафу носять протиправний характер в силу приписів ПК України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 548,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1553 від 2 квітня 2019 р. (т. 1 а. с. 4). Доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подавали. З урахуванням повного задоволення позовних вимог, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "Нарп" (вул. Знаменська, 4, м. Миколаїв, 54037, ) до офісу великих платників податків ДФС (вул. Дегтярівська, 11-Г, м. Київ 119, 04119, ,) задовольнити.

2. Податкові повідомлення-рішення № № , , прийняті 8 січня 2019 р. офісом великих платників податків ДФС, визнати протиправними і скасувати.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань офісу великих платників податків ДФС (вул. Дегтярівська, 11-Г, м. Київ 119, 04119, ) на користь державного підприємства "Миколаївський авіаремонтний завод "Нарп" (вул. Знаменська, 4, м. Миколаїв, 54037, ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 548,54 грн. (дві тисячі п`ятсот сорок вісім гривень п`ятдесят чотири копійки).

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз