Справа № 820/285/17
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2019 року

Київ

справа №820/285/17

адміністративне провадження №К/9901/15456/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів - Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянув в порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 1 березня 2017 року (головуючий суддя - Спірідонов М.О.)

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року (головуючий суддя - Жигилій С.П., судді: Дюкарєва С.В., Перцова Т.С.)

у справі №820/285/17

за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (далі - УДМС України в Чернігівській області),

третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області,

про скасування рішення,

I. РУХ СПРАВИ

1. У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати рішення УДМС України в Чернігівській області від 5 травня 2015 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є громадянином Соціалістичної республіки В`єтнам. 5 травня 2015 року УДМС України в Чернігівській області прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну на підставі пунктів 1, 6 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію", хоча 17 квітня 2012 року прийнято рішення щодо документування його посвідкою на постійне проживання як особу, яка має дозвіл на імміграцію. Вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

3. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 1 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, позов задоволено. Скасовано рішення УДМС України в Чернігівській області від 5 травня 2015 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Соціалістичної республіки В`єтнам.

6. 12 квітня 2012 року УГІРФО УМВС України в Чернігівській області прийнято рішення № 6/2023 про надання дозволу на імміграцію в Україну громадянину СРВ ОСОБА_1 .

7 . 17 квітня 2012 року УГІРФО УМВС України в Чернігівській області на підставі дозволу на імміграцію позивача документовано посвідкою серії НОМЕР_4 на постійне проживання безстроково.

8. 5 травня 2015 року начальником Відділу у справах іноземців, осіб без громадянства та протидії нелегальній міграції УМВС України в Чернігівській області, за результатами розгляду звернення позивача про оформлення дозволу на імміграцію в Україну, складено висновок в якому встановлено факт прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію в Україну з порушеннями вимог Закону України "Про імміграцію".

9. 5 травня 2015 року УДМС України в Чернігівській області прийнято рішення про скасування громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну на підставі пунктів 1, 6 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію".

10. Не погодившись з таким рішенням позивач звернувся до суду з вказаним позовом про його скасування.

IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з відсутності підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 та, як наслідок, протиправності спірного рішення УДМС України в Чернігівській області від 5 травня 2015 року.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач зазначає, що судами попередніх інстанцій не з`ясовано правову природу спірних відносин, судові рішення прийняті з порушенням вимог Закону України "Про імміграцію" та не застосовано норми Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які підлягають застосуванню під час вирішення вказаної справи, чим грубо порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного її вирішення.

13. Скаржник зазначив, що перевіряючи законність продовження строку перебування на території України громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 , виявлено порушення норм пунктів 2.3, 2.4, 2.7 та підпункту 2.9.2 пункту 2.9 Порядку розгляду звернень щодо продовження терміну перебування в Україні іноземцями та особами без громадянства, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 601 від 23 серпня 2011 року, який діяв на момент прийняття рішення про продовження строку перебування на території України позивача, у зв`язку з чим рішення про продовження терміну перебування в Україні не могло бути підтвердженням законності перебування позивача на території України на момент подання документів для надання дозволу на імміграцію. Вважає, що при прийнятті рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

15. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

16. Статтею 3 Закону України від 7 червня 2001 року №2491-III «Про імміграцію» (далі - Закон №2491-III, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

17. Відповідно до статті 1 Закону №2491-III імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

18. Згідно з абзацом 6 статті 1 Закону №2491-III посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

19. Відповідно до статті 12 Закону №2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

20. Згідно з частиною першою статті 13 Закону №2491-III центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

21. Відповідно до підпунктів 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав.

22. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

23. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органам, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону №2491-III. Копія рішення надсилається Держкомкордон.

24. Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішення УДМС України в Чернігівській області від 5 травня 2015 року про скасування громадянину В`єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію в Україну відповідно до вимог пунктів 1, 6 частини першої статті 12 Закону №2491-III прийнято на підставі висновку начальника Відділу у справах іноземців, осіб без громадянства та протидії нелегальній міграції УДМС України в Чернігівській області про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянина Соціалістичної республіки В`єтнам ОСОБА_1.

25. Зі змісту вказаного висновку встановлено, що 28 листопада 2014 року до УДМС України в Чернігівській області з Дніпровського РВ у місті Херсоні УДМС України в Херсонській області надійшов запит № 10/7339 від 27 жовтня 2014 року про проведення перевірки щодо підстав та законності видачі Довідки про реєстрацію особи громадянином України від 22 лютого 2012 року № 29 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка звернулась із заявою до Дніпровського РВ у місті Херсоні УДМС України в Херсонській області щодо документування вперше паспортом громадянина України після досягнення 18-річного віку.

26. В ході перевірки наявних матеріалів справи відповідачем встановлено, що 9 лютого 2012 року до СГІРФО ЧМВ УМВС України в Чернігівській області із заявою (№ 94-03) про продовження терміну перебування на території України звернувся громадянин СРВ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який до заяви додав свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 , видане 17 січня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (батько - громадянин СРВ ОСОБА_1 , мати - громадянка СРВ ОСОБА_3 ), та зазначив підставу для подальшого перебування в Україні - дитина громадянин України.

27. 9 лютого 2012 року на підставі вказаних документів начальником СГІРФО ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Лебеда Р.А . прийнято рішення про продовження терміну перебування на території України громадянину СРВ ОСОБА_1 до 8 травня 2012 року.

28. В ході вивчення матеріалів про продовження терміну перебування на території України громадянина СРВ ОСОБА_1 , відповідачем встановлено, що начальник СГІРФО ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Лебеда Р.А. , при прийнятті рішення, порушив вимоги підпунктів 2.3, 2.4, 2.7 та підпункту 2.9.2 пункту 2.9 Порядку розгляду звернень щодо продовження терміну перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, затвердженого наказом МВС України від 23 серпня 2011 року №601, (діючий на момент подання заяви), відповідно до яких начальник територіального органу має право продовжити термін перебування іноземців та осіб без громадянства, які прибули за короткостроковою або довгостроковою візою, якщо протягом терміну дії візи з поважних причин не було оформлено документи, що дають право на перебування або проживання в Україні на строк, що перевищує 90 днів, за наявності обґрунтованих підстав, до яких відносяться: навчаються в навчальних закладах України; подали заяву про отримання дозволу на імміграцію; мають статус закордонного українця, а також їх подружжя, діти у разі спільного в`їзду та перебування на території України; мають родинні відносини з громадянином України або іноземцем чи особою без громадянства, що має посвідку на тимчасове або постійне проживання та у разі надання підтверджувальних документів (але, в даному випадку обґрунтована підстава: мають родинні відносини з громадянином України, не підтверджена документально - в матеріалах справи відсутня довідка про реєстрацію дитини громадянином України) - на період існування таких підстав, але не більше, як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну ( в даному випадку - не встановлена дата останнього в`їзду іноземця в Україну: відсутня віза, відсутній в матеріалах справи дата-штамп перетину кордону іноземцем або довідка з Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо підтвердження фактів законного перетину кордону України іноземцем).

29. З огляду на наведене, УДМС України в Чернігівській області зазначено, що рішення про продовження терміну перебування на території країни громадянина СРВ ОСОБА_1 , було прийнято начальником СПРФО ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Лебедою Р.А. без законних підстав.

30. Внаслідок чого, громадянин СРВ ОСОБА_1 , 23 лютого 2012 року звернувся з заявою (заява № 53) про надання дозволу на імміграцію в Україну, зазначивши підставу - моя донька громадянка України. Тобто, довідка про реєстрацію особи громадянином України видана пізніше дати прийняття рішення про продовження терміну перебування на території України.

31. Також відповідачем у висновку від 5 травня 2015 року зазначено, що незаконно прийняте рішення про продовження строку перебування на території України громадянина СРВ ОСОБА_1 , не могло бути підтвердженням законності його перебування на території України на момент подання документів на дозвіл на імміграцію та на оформлення його дитині набуття громадянства України на підставі частини третьої статті 8 Закону України "Про громадянство України".

32. Статтею 12 Закону №2491-III встановлено вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну.

33. Пунктом 1 частини першої статті 12 Закону №2491-III встановлено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність, а відповідно до пункту 6 частини першої статті 12 Закону №2491-III - в інших випадках, передбачених законами України.

34. При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем не надано доказів отримання позивачем дозволу на імміграцію в Україну на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність, що є підставою для скасування дозволу відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону № 2491-ІІІ.

35. Судами встановлено, що при посиланні у спірному рішенні на пункт 6 частини першої статті 12 Закону №2491-ІІІ відповідачем не зазначена відповідна норма Закону, яка передбачає інші підстави для скасування дозволу на імміграцію в Україну, крім тих, що наведені у статті 12 Закону №2491-ІІІ.

36. У зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що судами попередніх інстанцій не правильно витлумачено або застосовано положення статті 12 Закону №2491-ІІІ.

37. Судами попередніх інстанцій встановлено, що при наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну, УГІРФО ГУМВС України в Чернігівській області проведено перевірку підстав залишення на постійне проживання в Україні позивача, підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну виявлено не було та надано позивачу дозвіл на імміграцію в Україну.

38. Доказів того, що дозвіл на імміграцію в Україну, виданий УГІРФО ГУМВС України в Чернігівській області, отриманий позивачем у не передбаченому законом порядку, відповідачем не надано.

39. Крім того, у ході розгляду даної справи відповідачем не було доведено наявність підстав, передбачених пункту 6 частини першої статті 12 Закону №2491-ІІІ, для скасування позивачу дозволу на імміграцію, як і не зазначено іншої норми законодавства у рішенні.

40. Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції, дійшли до правильного висновку про скасування пункту 6 (підпункти 6.1-6.3) наказу ДМС України №93 від 17 травня 2016 в частині, що стосується скасування посвідки на постійне місце проживання в Україні громадянину В`єтнаму ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

41. Отже, суди попередніх інстанцій дослідивши обставини справи у своїй сукупності, дійшли правильного висновку про задоволення позову.

42. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

43. Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

44. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 356 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 1 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі №820/285/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду