Справа № 640/13245/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О.,

Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року про забезпечення адміністративного позову, за заявою поданою до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос Девелопмент" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІКАРГО УКРАЇНА" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Геос Девелопмент" подало до суду першої інстанції заяву, у відповідності до п. 1 ч. 1 статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій просив вжити заходи забезпечення позову (з урахуванням заяви про уточнення до заяви про забезпечення позову) шляхом зупинення дії рішення №17 від 21.06.2019 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України "Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 14.08.2018 року №ІУ 47 на об`єкт будівництва "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями під підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва" до набрання законної сили рішенням у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос Девелопмент" задоволено. До моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/13245/19, в разі подання заявником відповідної позовної заяви, зупинено дію рішення №17 від 21.06.2019 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України "Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 14.08.2018 року №ІУ 47 на об`єкт будівництва "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями під підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва".

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідачем, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос Девелопмент" про забезпечення позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не доведено існування обставин, визначених у ст. 150 КАС України .

25.09.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від ТОВ "Геос Девелопмент" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосуванням заходів забезпечення позову не буде завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії Рішення №17 від 21.06.2019 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України "Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 14.08.2018 року №ІУ 47 на об`єкт будівництва "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями під підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва" буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, суд у кожному випадку повинен встановити, виходячи з конкретних доказів, чи є хоча б одна з зазначених обставин у наведеній нормі, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Предметом майбутнього позову в даній справі заявник зазначає правомірність рішення №17 від 21.06.2019 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України "Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 14.08.2018 року №ІУ 47 на об`єкт будівництва "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями під підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва".

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос Девелопмент" зазначає, що він не притягався до відповідальності за порушення Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", оскільки таких порушень не відбувалось, підстав для анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 14.08.2018 року №ІУ 47 наразі не існує.

Також заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися.

Крім того, у заяві про забезпечення позову вказано, що ТОВ "ЮНІКАРГО УКРАЇНА" та ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ" 14.09.2016 року укладено Договір на будівництво житлового будинку з паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44,46 у м. Києві .

За умовами зазначеного Договору на будівництво житлового будинку з паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44,46 у м. Києві ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ" частково виконує функції замовника будівництва.

Згідно п. 1.1 Договору Сторона 1 доручає Стороні 2 за власні або залучені кошти побудувати житловий будинок з паркінгом на вул. Казимира Малевича, 44, 46 , у м. Києві , з метою отримання його у власність у відповідних частках або відчуження третім особам пропорційно визначеним Сторонами часткам у Об`єкті.

Пункт 1.2 Договору передбачає що, Будівництво Об`єкта здійснюється на земельних ділянках загальною площею 0,3265 га, розташованих на вул . Казимира Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі , м . Києва , з цільовим призначенням "для будівництва житлового будинку з паркінгом", щодо яких прийнято Рішення Київської міської ради за №761/761 від 14.07.2016р. про поновлення Стороні 1 (ТОВ "ПРОМБУД", що замінено ТОВ "ЮНІКАГРО УКРАЇНА) договорів оренди земельних ділянок від 27.11.2008р. №79-6-00680 площею 0,2665га (кадастровий номер :72:219:0006) та від 27.11.2008 р. №79-6-00681 площею 0,0600 га (кадастровий номер :72:219:0036).

18.01.2017 року Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) видано Містобудівні умови та обмеження (МБУ) забудови земельної ділянки на вул. К. Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва.

Як стверджує, заявник, 14.08.2018 Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 47 на об`єкт будівництва "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва", замовником зазначеного будівництва вказано ТОВ "ЮНІКАРГО Україна".

Враховуючи укладення договору між ТОВ "ЮНІКАРГО УКРАЇНА" та ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ" 14.09.2016 року на будівництво житлового будинку з паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44, 46 у м. Києві , ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ", частково виконує функції замовника будівництва.

Так, зі змісту дозволу на виконання будівельних робіт від 14.08.2018 вбачається, що ТОВ "ЮНІКАРГО УКРАЇНА" виступає замовником будівництва.

Зі змісту договору від 14.09.2016 року, укладеного між ТОВ "ЮНІКАРГО УКРАЇНА" та ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ" вбачається, що ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ" доручено за власні або залучені кошти побудувати житловий будинок з паркінгом на вул . Казимира Малевича, 44, 46 , у м. Києві , з метою отримання його у власність у відповідних частках або відчуження третім особам пропорційно визначеним Сторонами часткам у Об`єкті.

А тому, на думку заявника, оскаржуване рішення порушує права ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ", оскільки винесено безпідставно без додержань норм Законів України Про регулювання містобудівної діяльності», «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виконання рішення інспекції про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт до ухвалення рішення в адміністративній справі, створює очевидну небезпеку та може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, що відповідно, позбавить заявника ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких останній може звернутися до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що суд при вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову повинен в ухвалі вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності оскаржуваного рішення.

Застосовуючи заходи забезпечення позову суд першої інстанції вказав, що вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Також, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою його прийняття вказано те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на вул . Казимира Малевича, 44, 46 , у м. Києві від 26.01.2017 № 89/17/012/009-16 скасовані. Як такі що надані з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Пунктом 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що дозвіл на виконання будівельних робіт може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ" пояснив, що у липні 2019 року довідався про існування рішення №17 від 21.06.2019 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України, з листа інспекції, який знаходився у поштовій скринці, про рогляд питання скасування наданого раніше у 2018 році дозволу на виконання будівельних робіт жодним чином не повідомлявся, до відповідальності у сфері містобудівної діяльності не притягався. На даний час заявником вже поданий позов про скасування рішення №17 від 21.06.2019 року Державної архітектурно-будівельної інспекції України "Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 14.08.2018 року №ІУ 47 на об`єкт будівництва "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями під підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44 , 46 у Голосіївському районі м. Києва " та провадження у справі відкрито.

Окрім того, представник ТОВ "ГЕОС ДЕВЕЛОПМЕНТ" пояснила, що на даний час в провадженні Окружного адміністративного суду м.Києва відкрито провадження у справі за позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування рішення головного інспектора будівельного нагляду про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44 , 46 у Голосіївському районі м . Києва від 26.01.2017.

Представник Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судовому засіданні суду апеляційною інстанції пояснив, що підставою для анулювання дозволу на виконання будівельних робіт від 14.08.2018 року №ІУ 47 на об`єкт будівництва "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями під підземним паркінгом по вул. Казимира Малевича, 44, 46 у Голосіївському районі м. Києва стало прийняття головним інспектором Департаменту Державної архітектурно-будівельної у м.Києві про скасування містобудівних умов та обмежень забудови змельної ділянки. Докази повідомлення щодо належного повідомлення про розгляд та прийняття рішень про скасування містобудівних умов та обмежень забудови змельної ділянки, та в подальшому анулювання дозволу на виконання будівельних робіт представник інспекції не надала.

Зазначені доводи дають підстави суду апеляційної інстанції стверджувати про очевидну протиправність рішення інспекції про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт.

Відтак, заявником доведено існування обставин, визначених у ст. 150 КАС України для забезпечення позову.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Геос Девелопмент", поданою до подання позовної заяви до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІКАРГО УКРАЇНА" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії .

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року про забезпечення адміністративного позову - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 липня 2019 року про забезпечення адміністративного позову - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.10.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко,

Н.В.Безименна