Справа № 807/967/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/5418/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Марцинковської О.М.,

представника відповідача Секерні О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Луцович М.М.,

час ухвалення рішення: 11:41:00,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення: 14.03.2019 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі, в якому просила суд про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано наказ управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області від 24.03.2017 року №10-ОС в частині звільнення ОСОБА_1 30.03.2017 р . з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області, у зв`язку із скороченням чисельності відповідно до ст. 87 Закону України «Про державну службу». Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області з 31.03.2017 року. Зобов`язано Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.2017 року (в межах стягнення за один рік) в сумі 53 472,00 (п`ятдесят три тисячі чотириста сімдесят дві гривні) грн.

Рішення мотивоване тим, що наказом від 24.03.2017 року № 10-ОС позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», а саме: у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців, однак згідно штатного розпису, посада позивача - головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій не була скорочена. Також суд першої інстанції зазначає, що право на звільнення позивача з роботи у зв`язку зі скороченням чисельності або штату державних службовців могло виникнути у відповідача виключно у випадку неможливості переведення позивача за його згодою на іншу роботу.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує неналежністю виконання позивачем своїх трудових обов`язків. Вказує на факт проходження ОСОБА_1 атестації з метою підвищення ефективності праці, та на те, що за наслідками проведення атестації виявлено ряд порушень, вчинених позивачем при виконанні своїх обов`язків.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач згідно наказу від 01.12.2005 р. №38-О працювала в управлінні Пенсійного фонду України в Свалявському районі (а.с. 25). Згідно наказу від 21.09.2015 року №42-ос позивача було призначено на посаду головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 р. №988 «Деякі питання функціонування управління Пенсійного фонду України» була проведена реорганізація управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області шляхом приєднання до Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 р. № 988 «Деякі питання функціонування управління Пенсійного фонду України», управлінням Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області було винесено наказ від 12.01.2017 р. №2-ос «Про попередження про вивільнення працівників управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області» (а.с. 42). Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з наказу управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області від 12.01.2017 р. №2-ос, позивача - головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії було попереджено про наступне вивільнення, а також в п. 2 даного наказу зазначено: «запропонувати особам вказаним у п. 1 цього наказу, іншу роботу в Мукачівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області протягом двох місяців з дня попередження». З наказом управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області від 12.01.2017 р. № 2-ос позивача було ознайомлено 12.01.2017 року, що підтверджується її особистим підписом на даному наказі (а.с. 42, зворотній бік). В подальшому, згідно наказу управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області від 24.03.2017 року № 10-ОС позивача було звільнено з посади головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області, у зв`язку із скороченням чисельності відповідно до ст. 87 Закону України «Про державну службу» (а.с. 43, зворотній бік).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, згідно з частиною 2 цієї статті звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Аналогічні норми передбачені також ст. 87 Закону України «Про державну службу», який є спеціальним законом, що регулює порядок проходження громадянами державної служби.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 87 цього Закону визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Частиною 3 даної статті передбачено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Відповідно до ст. 49-2Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до змісту наведених норм, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника, що правильно вказав суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 42 Кодексу законів про працю України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 806/1733/17.

Таким чином, виходячи з системного тлумачення законодавчих норм, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачу роботодавець не пропонував жодної посади, тобто не намагався виконати свій обов`язок з працевлаштування.

Щодо твердження скаржника про неможливість ним запропонувати позивачу іншу рівнозначну посаду у зв`язку з реорганізацією внаслідок скорочення штату працівників та відсутністю вакантних посад в Мукачівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області, колегія суддів зазначає, що згідно штатного розпису працівників апарату управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі, станом на 01.01.2017 року у відділі з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій були наявні наступні посади: начальник відділу - 1 посада, заступника начальника відділу - 1 посада, головний спеціаліст - 7 посад, провідний спеціаліст - 1 посада (а.с. 46). У відповідності до штатного розпису працівників апарату Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України по Свалявському районі станом на 31.03.2017 року у відділі з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій були наявні наступні посади: начальник відділу - 1 посада, заступника начальника відділу - 1 посада, головний спеціаліст - 7 посад (а.с. 46, зворотній бік).

У зв`язку з наведеним колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що посада позивача - головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій не була скорочена.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідачем не було дотримано вимог Закону України «Про державну службу» та КЗпП України, оскільки за відсутності факту скорочення посади, яку обіймала позивач (головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії), відповідачем не було запропоновано позивачеві жодної посади, при цьому доказів відсутності вакантних посад та неможливості перевести позивача на інші наявні посади з урахуванням спеціальності, кваліфікації, досвіду трудової діяльності та стану здоров`я останнього - відповідачем до суду не було надано.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Також колегія суддів не може брати до уваги доводи скаржника, висловлені ним в апеляційній скарзі, які зводяться до того, що ОСОБА_1 не виконувала належним чином свої посадові обов`язки з огляду на те, що наказом від 24.03.2017 року № 10-ОС підтверджується та не заперечувалося сторонами той факт, що позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», а саме: у зв`язку із скороченням чисельності державних службовців.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Як встановлено судом в ході розгляду справи по суті та не заперечувалося сторонами, відповідач не застосовував до позивача дисциплінарні стягнення, встановлені ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

Отже, відповідач в оскаржуваному наказі від 24.03.2017 року № 10-ОС не посилався, як на підставу звільнення позивача із займаної посади на її невідповідність займаній посаді.

Згідно вимог абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності прийняття ним наказу від 24.03.2017 року №10-ос в частині звільнення позивача.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Разом з тим, 01 серпня 2019 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, яке просило замінити відповідача - Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Дану заяву обґрунтовує тим, що відповідно до постанови КМУ від 22.08.2018 року № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне замінити Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на його правонаступника - Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Замінити Мукачівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на його правонаступника - Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Апеляційну скаргу Мукачівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, правонаступником якого є Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області, залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 807/967/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 27 вересня 2019 року