Справа № 804/4433/16
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 804/4433/16

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року (суддя Верба І.О., повний текст рішення складено 02 липня 2019 року) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

третя особа Фермерське господарство «Букурія»

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у липні 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо відмови, яка викладена у листі № К-3943/0-2575/6-16 від 04.07.2016, у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 8,3 га із земель, раніше наданих Фермерському господарству «Букурія», розташованої на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 8,3 га із земель, раніше наданих Фермерському господарству «Букурія», розташованої на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області для ведення фермерського господарства.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції невірно застосовано норми чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є членом Фермерського господарства «Букурія» та у червні 2016 року звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотання про приватизацію земельної ділянки у розмірі 8,3 га із земель, раніше наданих Фермерському господарству «Букурія», розташованої на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області для ведення фермерського господарства.

Листом № К-3943/0-2575/6-16 від 04.07.2016 Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 , що у наданому на розгляд пакеті документів відсутня згода землекористувача на вилучення земельної ділянки, а також документи, що посвідчують досвід роботи в сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, що унеможливлює об`єктивний розгляд клопотання. Рекомендовано привести у відповідність наданий пакет документів та повторно звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Не погодившись з відмовою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що є членом Фермерського господарства «Букурія». Протоколом вказаного господарства № 4/04-16 від 04.04.2016 ОСОБА_1 надано згоду на безоплатну приватизацію земель, які знаходяться у користуванні господарства. Також позивач зазначає, що надання документів, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, вимагається лише у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Оскільки така земельна ділянка раніше надавалася ОСОБА_3 (засновнику Фермерського господарства «Букурія») 24.06.1996 в постійне користування та на даний час знаходиться у користуванні ФГ «Букурія», то на стадії отримання дозволу на розробку документації при розпаюванні цієї земельної ділянки, такі документи не передбачені.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Згідно зі статтею 13 цього Закону члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За приписами ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме: - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання особою документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України.

Відповідь відповідача, викладена в листі за № К-3943/0-2575/6-16 від 04.07.2016, з рекомендацією привести поданий пакет документів у відповідність та звернутися повторно до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, не може вважатись «відмовою у наданні дозволу».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично оскаржує дії відповідача щодо повернення поданого пакету документів на доопрацювання, що є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю.

При цьому, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу і надає особі право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу відповідно до абзацу 3 частини сьомої статті 118 ЗК України.

Позивачем не ставиться питання про визнання протиправною бездіяльності щодо не винесення рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку, що в свою чергу свідчить про те, що позивачем в даній справі обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки ним помилково ототожнено повернення пакету документів на доопрацювання з відмовою у наданні дозволу.

Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а та від 06 червня 2019 року у справі № 804/4435/16.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що враховуючи положення частини шостої статті 118 ЗК України, яка містить імперативні вимоги щодо обов`язковості додавання до клопотання зацікавленої особи графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства), недодержання вимог щодо змісту клопотання, ненадання погодження землекористувача, якщо бажана земельна ділянка не є вільною, та документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі, може бути самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 у 1996 році було засновано Фермерське господарство «Букурія». Згідно з державним актом на право постійного користування землею серії ДП від 24.06.1996, ОСОБА_3 , на підставі рішення Криничанської районної ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області від 14.06.1996, було надано у постійне користування земельну ділянку площею 100 га для ведення селянського (фермерського) господарства, розташовану на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

Згідно з листом Відділу у Криничанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 273/406-19 від 23.05.2019, згідно даних державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (форми 6-зем) станом на 01.01.2016 земельна ділянка площею 50,00 га передана у власність наступним особам для ведення фермерського господарства на території Гуляйпільської сільської ради: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . На відповідні земельні ділянки зареєстровано право власності за вказаними громадянами.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому останнім не було здійснено переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на ФГ «Букурія» (у частині, що залишилася після оформлення права власності).

Статтею 25 Цивільного кодексу України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази переоформлення права ФГ «Букурія» на користування вказаною земельною ділянкою.

При цьому згідно з листом Відділу у Криничанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 273/406-19 від 23.05.2019, земельна ділянка за кадастровим номером 122082000:01:001:0204, площею 49,7503 га, яка розташована на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, станом на 01.05.2019, відповідно до даних Національної кадастрової системи, не передана у власність чи користування та значиться як землі державної форми власності.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ФГ «Букурія» відсутні законні підстави надання згоди на виділення земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) члену фермерського господарства.

Таким чином, протокол Фермерського господарства «Букурія» № 4/04-16 від 04.04.2016, яким ОСОБА_1 надано згоду на безоплатну приватизацію земель, які знаходяться у користуванні господарства, не може вважатися погодженням землекористувача у розумінні статті 118 ЗК України.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що копія наказу № 7/07-15 від 07.12.2015, згідно з яким ОСОБА_1 прийнято на роботу до ФГ «Букурія» на посаду менеджера, не є документом, що підтверджує досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Спростовуючи доводи апелянта, що надання вищевказаних документів необхідно тільки у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, тоді як вказана ділянка вже раніше надавалася ОСОБА_3 у 1996 році, надання таких документів на стадії отримання дозволу на розробку документації при розпаюванні цієї ділянки не передбачено, колегія суддів зазначає, що статтею 118 Земельного кодексу України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, який передбачає надання вичерпного переліку документів для всіх без виключення осіб, що звертаються до органів державної влади або місцевого самоврядування із клопотанням про безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства.

Отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства певною особою, яка в подальшому заснувала фермерське господарство, не позбавляє обов`язку члена такого фермерського господарства виконувати вимоги щодо подання усіх необхідних документів суб`єкту владних повноважень, у випадку подання клопотання про отримання частки (паю) вказаної земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо помилкового посилання суду першої інстанції на частину 6 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, яким передбачено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них, адже судом першої інстанції залишено поза увагою, що положення пункту 6 розділу X втрачають чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення на підставі Рішення Конституційного Суду № 5-рп/2005 від 22.09.2005.

Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що така помилка не призвела до неправильного вирішення адміністративної справи по суті.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року в адміністративній справі № 804/4433/16 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 01 жовтня 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 01 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров