Справа № 400/1343/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

30 вересня 2019 р.справа № 400/1343/19
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаМигіївської сільської ради, вул. Первомайська, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223

провизнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Мигіївської сільської ради (надалі - відповідач або Сільрада), в якому просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, за рахунок земель запасу комунальної власності, яка розташована в межах території Мигіївської сільської ради, оформлену витягом з протоколу № 6 ХХХІ сесії 7 скликання Мигіївської сільської ради від 11 квітня 2019 р.;

2) зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, за рахунок земель запасу комунальної власності, яка розташована в межах території № :02:044 Мигіївської сільської ради, по вул. Відродження .

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. В квітні 2019 р. ОСОБА_1 подав до Сільради клопотання, в якому просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, за рахунок земель запасу комунальної власності. До клопотання ним були додані всі необхідні документи. Відповідач відмовив в наданні дозволу, мотивуючи своє рішення тим, що на зазначену позивачем земельну ділянку претендують ще двоє фізичних осіб і крім цього, в силу приписів ст. 24 ч. 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відсутність плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, унеможливлює передачу (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам. На думку позивача, таке рішення відповідача суперечить приписам ст. 118 ч. 7 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), яка не передбачає таких підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на які послався відповідач. Позивач зазначає, що судовий захист має бути ефективним, а тому для відновлення його прав, слід зобов`язати відповідача надати такий дозвіл.

Відповідач відзиву не подав, натомість надіслав лист, який дослівно відтворює зміст протоколу № 6 ХХХІ сесії 7 скликання Мигіївської сільської ради від 11 квітня 2019 р., яким оформлена відмова відповідача в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а. с. 27-28). Лист не містить жодних аргументів відповідача та клопотань.

Позивач клопотав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 22-23). Відповідач свого представника в судове засідання не направив.

У відповідності до приписів ст. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі наведеної норми, суд розглядає справу в письмовому провадженні, на підставі наявних в ній матеріалів.

Вирішуючи справу, суд виходить з наступного.

4 квітня 2019 р. ОСОБА_1 подав до Сільради клопотання, в якому просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, за рахунок земель запасу комунальної власності, яка розташована в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, по вул. Відродження, 12-А (а. с. 10).

До клопотання були додані викопіювання з кадастрової карти (плану), графічний матеріал з позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копія паспорту і копія ідентифікаційного номеру на ім`я позивача.

11 квітня 2019 р. Сільрада, на ХХХІ сесії 7 скликання, винесла на голосування клопотання позивача, за результатами якого відмовила в наданні дозволу.

Як вбачається з витягу з протоколу № 6, яким оформлено засідання Сільради, відповідач відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, так як на ту ж саму земельну ділянку раніше були подані ще два аналогічних клопотання від фізичних осіб. Протокол містить інформацію про те, що на підставі приписів ст. 24 ч. 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою заборонено передавати земельні ділянки із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам у разі відсутності плану зонування або детального плану території, всім попереднім заявникам відмовлено в наданні такого дозволу та міститься пропозиція до виготовлення Генерального плану села Мигія не надавати жодні погодження на виготовлення проектної документації із землеустрою (а. с. 14).

Суд знаходить рішення відповідача щодо відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, такою, що не ґрунтується на приписах законодавства.

Стаття 121 ч. 1 п. "г" ЗК України визначає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ст. 118 ч. 6 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина 7 цієї ж статті).

З огляду на наведені приписи ЗК України, держава гарантує громадянам отримання на безоплатній основі земельних ділянок з метою будівництва і обслуговування жилого будинку. Задля реалізації цього права, зацікавлена особа подає до відповідного органу клопотання, в якому зазначається цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також додаються графічні матеріали, на яких вказується бажане місце розташування земельної ділянки. Подання такого клопотання із всіма додатками, створює для суб`єкта владних повноважень обов`язок розглянути його. При цьому ЗК України визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких можлива відмова в наданні дозволу.

Судом встановлено, що позивач відповідне клопотання до Сільради подав, воно відповідає вимогам закону та містить всі необхідні додатки.

Така підстава для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як наявність інших клопотань, від інших осіб, на яку послався відповідач, ст. 118 ч. 7 ЗК України не передбачена, а тому не може вважатись законною. Крім того, як слідує з витягу з протоколу № 6, на момент звернення позивача, попередні клопотання вже були відповідачем розглянуті і в їх задоволенні було відмовлено.

Що стосується посилання відповідача на положення ст. 24 ч. 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", згідно якої у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, то ця норма ним невірно тлумачиться, так як в ній йде мова про заборону передачі земельної ділянки у власність, як кінцевого етапу набуття особою права власності на землю, тоді як в даній справі позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який передує отриманню права власності на землю і по суті є підготовчим етапом. Отримання зацікавленою особою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не тягне за собою автоматичного набуття права власності на землю.

Таким чином, відмовляючи позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач послався на непередбачені ЗК України підстави, у зв`язку з чим така відмова носить протиправний характер і в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В той же час, інша вимога про зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 10 ч. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради (ст. 46 ч. 1 того ж Закону).

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням (ст. 59 ч. 2 і 3 Закону).

Таким чином, відповідач є органом місцевого самоврядування, рішення якого приймаються шляхом голосування депутатів.

Однією з гарантій місцевого самоврядування є те, що у відповідності до ст. 71 ч. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

На переконання суду, прийняття ним рішення, яке зобов`язує колегіальний орган - Сільраду, яка складається з депутатів, проголосувати за рішення з наперед визначеним судом змістом, порушує права такого органу і не охоплюється приписами ст. 245 ч. 4 КАС України.

Стаття 245 ч. 2 п. 10 КАС України наділяє суд правом прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на ці приписи КАС України, суд вважає, що маються підстави для покладення на відповідача обов`язку повторно розглянути клопотання позивача про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що він позбавлений права повторно прийняти рішення з підстав, які вже були предметом судового розгляду в даній справі і яким судом вже надано оцінку.

Відповідно до ст. 139 ч. 3 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 1 536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 3 травня 2019 р. (а. с. 4). Доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подавали.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 768,40 грн. з кожної з позовних вимог.

У своєму аналізі практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 р. № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22 травня 2015 р. № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", Вищий адміністративний суд України зазначив, що перевіряючи правильність сплати позивачем судового збору та визначаючи кількість вимог немайнового характеру, звернених до суду, необхідно враховувати, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою.

Таким чином, перша і друга позовні вимоги є взаємопов`язаними і повинні розглядатись як одна немайнова вимога. Відповідно, розмір судового збору, повинен складати 768,40 грн. і саме ця сума судового збору підлягає розподіленню судом.

Зайво сплачені позивачем інші 768,40 грн. за правилами ст. 7 ч. 1 п. 1 Закону України "Про судовий збір" можуть бути повернуті позивачу за його окремим клопотанням.

З урахуванням викладеного, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Мигіївської сільської ради (вул. Первомайська, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223, ,) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Мигіївської сільської ради (вул. Первомайська, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223, ) в наданні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, за рахунок земель запасу комунальної власності, яка розташована в межах території Мигіївської сільської ради, оформлену витягом з протоколу № 6 ХХХІ сесії 7 скликання Мигіївської сільської ради від 11 квітня 2019 р.

3. Зобов`язати Мигіївську сільську раду (вул. Первомайська, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223, ) розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) від 3 квітня 2019 р., вхідний номер 7, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, за рахунок земель запасу комунальної власності, яка розташована в межах території № :02:044 Мигіївської сільської ради, по вул. Відродження, 12-А .

4. Відмовити в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Мигіївської сільської ради (вул. Первомайська, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223, ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, за рахунок земель запасу комунальної власності, яка розташована в межах території № :02:044 Мигіївської сільської ради, по вул. Відродження.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мигіївської сільської ради (вул. Первомайська, 50, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська область, 55223, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз