Справа № 442/7251/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року № 857/6733/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року, ухвалене суддею Сакалош В.М., 14:47:50 год, м. Львів, дата складання повного тексту рішення 23 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

12.10.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій від 18.08.2017 (протокол №15) щодо відмови йому у наданні статусу учасника бойових дій;

зобов`язати комісію Львівського обласного військовий комісаріату з розгляду питань, пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій, надати йому статус учасника бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 серпня 2017 року, оформлене Витягом з протоколу №15, про відмову у встановленні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу учасника бойових дій. Зобов`язано Комісію Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач проходив службу в 416 окремому саперному батальйоні у ВЧ НОМЕР_1 шофером ( у період з жовтня 1956 по лютий 1957), радіотелеграфістом (у період з лютого 1957 по грудень 1958); у ВЧ НОМЕР_2 сапером (у період з грудня 1957 по грудень 1958), радіотелеграфістом (у період з грудня 1958 по грудень 1959). На підтвердження даного факту позивач надав викопіювання фотокартки. Також, відповідно до копії довідки центрального архіву Міністерства Оборони Російської Федерації від 08.06.17, виданої у відповідь на Анкету-запит на підтвердження проходження військової служби на рядовий і сержантський склад, позивач з 26.11.1956 до 07.10.1959 входив до особового складу 416 окремого саперного батальйону ВЧ НОМЕР_2 міста Яворів, Львівської області. Даний батальйон проводив розмінування територій Львівської області. Накази про вибуття особового складу частини на розмінування містяться в історичному формулярі 416 окремого саперного батальйону. Отже, докази, які розглядалися відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення в повній мірі підтверджують той факт, що позивач безпосередньо брав участь у розмінуванні. Відтак, відповідач приймаючи рішення про відмову ОСОБА_1 у визнанні його учасником бойових дій, діяв без врахування всіх обставин для прийняття законного рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,вважаючи його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, Львівський обласний військовий комісаріат оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що при огляді наданих заявником документів, комісія Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій не знайшла підтвердження про включення ОСОБА_1 у склад групи розмінування, вибуття або прибуття на (з) розмінування та безпосередню участь заявника у розмінуванні, у зв`язку з чим комісією було запропоновано заявнику представити на комісію покази двох свідків, які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу разом із заявником та приймали участь в розмінуванні, як це передбачено наказом № 200. В архівні довідці ЦАМО РФ №228067 від 06.07.2017 підтверджується проходження військової служби ОСОБА_1 в НОМЕР_3 окремому саперному батальйоні на посаді «радіотелеграфіста» з 26.11.1956 по 07.10.1959. Жодних відомостей в зазначеній архівній довідці про призначення та проходження військової служби на посаді сапера та про безпосередню участь ОСОБА_1 в розмінуванні не відображено. Крім того, в зазначеній довідці відображено проходження всієї військової служби позивачем лише у військовій частині НОМЕР_3 окремому саперному батальйоні на посаді радіотелеграфіста, а у військовому квитку позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді шофера електрика та радіотелеграфіста та у військовій частині НОМЕР_2 на посаді сапера та радіотелеграфіста. Запис про проходження військової служби на посаді «сапера» не може бути взятий до уваги, як доказ у розмінуванні, як такий що не відповідає інформації, викладеній у архівній довідці ЦАМО РФ №228067 та записаний районним військовим комісаріатом, а не військовою частиною за місцем проходження військової служби.

Апелянт стверджує, що комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 діяла в межах та у спосіб визначений нормативними актами, тому підстав для визнання протоколу №15 від 18.08.2017 протиправним та його скасування не має.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 18.08.2017 комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій, розглянувши представлені ОСОБА_1 документи, а саме: архівну довідку ЦАМО РФ №228067 від 08.06.2017, копію архівної довідки ЦАМО РФ №228067 від 08.06.2017, копію військового квитка серії НОМЕР_4 від 29.12.1963, копію фото з розмінування, прийняла рішення, оформлене витягом з протоколу №15, про відмову у встановленні позивачу статусу учасника бойових дій, з посиланням на те, що у поданих документах відсутні відомості щодо включення його у склад групи розмінування, вибуття або прибуття на розмінування та безпосередньої участі заявника у розмінуванні.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України від 22.10.93р. № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 3551-XII ).

Відповідно до статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 5 цього Закону передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 11 частини 1статті 6 Закону № 3551-XIIпередбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи, які у складі груп піротехнічних робіт (груп розмінування) залучалися до безпосереднього виконання завдань щодо розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів на території України, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Наказом Міністерства оборони України від 07.05.2015 № 200 затверджено Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі Положення № 200, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.9 Положення № 200 на комісії військового комісаріату Автономної Республіки Крим, обласних та Київського міського військових комісаріатів покладається вирішення питань про визнання учасниками бойових дій із числа осіб, звільнених зі Збройних Сил, колишніх партизанів та підпільників за місцем їх реєстрації.

Відповідно до п. 11 Положення № 200 комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі таких документів: заяв громадян або клопотань командирів (начальників); довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою; партизанського квитка; посвідчення учасника підпілля; посвідчення до знака «За розмінування»; грамот, фотографій (оригіналів); газетних матеріалів того періоду, який потребує підтвердження; історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів; документів потрібного періоду, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові заявника; документів, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період; інших документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін).

Крім того, підставою для надання статусу учасника бойових дій є такі документи, зокрема, для військовослужбовців, які брали участь у розмінуванні або траленні бойових мін:

витяг із наказу командира військової частини про призначення до групи розмінування (тралення бойових мін);

витяг із наказу командира військової частини про виїзд у складі групи на розмінування (тралення бойових мін);

акт про виконання робіт із розчищення місцевості (територіальних і нейтральних вод) від вибухонебезпечних речовин (бойових мін).

Встановлено, що ОСОБА_1 до заяви про встановленням статусу учасника бойових дій було долучено: архівну довідку ЦАМО РФ №228067 від 08.06.2017; копію військового квитка серії НОМЕР_5 від 29.12.1963; довідку з управління праці;копію фото з розмінування.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказаними документами не підтверджується включення ОСОБА_1 у склад групи розмінування, вибуття або прибуття на (з) розмінування та безпосередню участь заявника у розмінуванні.

Крім того, у архівні довідці ЦАМО РФ № 228067 від 08.06.2017 підтверджується проходження військової служби ОСОБА_1 в НОМЕР_3 окремому саперному батальоні на посаді «радіотелеграфіста» з 26.11.1956 по 07.10.1959. Жодних відомостей у вказаній архівній довідці про призначення та проходження військової служби на посаді сапера та про безпосередню участь ОСОБА_1 в розмінуванні не відображено.

У зазначеній довідці відображено проходження всієї військової служби позивачем лише у військовій частині НОМЕР_3 окремому саперному батальйоні на посаді «радіотелеграфіста», а у військовому квитку позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді шофера електрика та радіотелеграфіста та у військовій частині НОМЕР_2 на посаді сапера та радіотелеграфіста.

Разом з тим, запис про проходження військової служби на посаді «сапера» не може бути взятий до уваги, як доказ у розмінуванні, як такий що не відповідає інформації, викладеній у архівній довідці ЦАМО РФ №228067 від 08.06.2017 та записаний районним військовим комісаріатом, а не військовою частиною за місцем проходження військової служби.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78цього Кодексу.

Отже, належних та допустимих доказів включення ОСОБА_1 у склад групи розмінування, вибуття або прибуття на (з) розмінування та безпосередню участь заявника у розмінуванні матеріали справи не містять.

Відтак, рішення комісії Львівського обласного військового комісаріату з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій від 18.08.2017 (протокол №15) щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій прийняте в межах повноважень та у спосіб, що встановлений Законом.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, щопозовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії є безпідставними, тому в задоволенні таких необхідно вімовити.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.317 КАС України, є підставою для скасування та прийняття постанови.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, п.2 ч.1 ст.315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 рокуу справі №442/7251/17 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 02.10.2019.