Справа № 120/160/19-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/160/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

26 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року (ухвалене у м. Вінниці 03 липня 2019 року о 13:14, повний текст якого виготовлено 12 липня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 19.12.2018 №830-К "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно пункту 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу» звільнення працівника із державної служби є безумовним наслідком в разі набрання законної сили рішенням суду щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. При цьому, Закон України «Про державну службу» не передбачає такого дисциплінарного проступку як вчинення корупційного чи пов`язаного з корупцією правопорушення, що виключає можливість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що звільнення працівника із державної служби не є безумовним наслідком в разі набрання законної сили рішенням суду щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, адже можлива дисциплінарна відповідальність за таке порушення. Позиція відповідача щодо неможливості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності спростовується положеннями ст.1, ч.5 ст.53, ч.ч. 1,2 ст.65 Закону України "Про запобігання корупції". При цьому, застосування такого дисциплінарного стягнення як звільнення не є співмірним із характером та змістом вчиненого позивачем порушення.

Відповідач в судове засідання повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

З огляду на неявку представника відповідача представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, наказом Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області від 21.04.2016 №4-К ОСОБА_1 призначено за переведенням з Державної фітосанітарної інспекції Вінницької області на посаду провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки, із збереженням 11 рангу державного службовця.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2018 по справі №127/26513/18 ОСОБА_1 , яка набрала законної сили 20.11.2018, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн на користь держави. Вказане стягнення у вигляді штрафу застосовано до позивача за несвоєчасне без поважних причин подання шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік за формою, що визначається НАЗК.

19.12.2018 начальником Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області прийнято наказ №830-к, яким ОСОБА_1 , провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпроспоживслужби у Вінницькій області звільнено з 20.12.2018 у зв`язку з втратою права на державну службу, а саме: набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення (пункт 3 частини 1 статті 84 Закону України «Про державну службу»).

Позивач не погоджується зі своїм звільненням на підставі наказу №830-к від 19.12.2018, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 з підстав втрати ним права на державну службу, на думку суду, не є тим єдиним та безумовним наслідком притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Крім того, звільнення ОСОБА_1 з підстав втрати ним права на державну службу в даному випадку є необґрунтованим та не співмірним із сутністю вчиненого ним правопорушення.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Підстави для припинення державної служби визначено ст. 83 Закону України «Про державну службу», частиною 1 якої передбачено, що державна служба припиняється:

- у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

- у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

- за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

- за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

- у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

- у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

- у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

- у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

Пункт 3 частини 1 статті 84 Закону України "Про державну службу" визначає, що підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Сул апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення державного службовця до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення не має безумовним наслідком звільнення такого працівника із державної служби.

Так, згідно ч. 2 ст. 84 Закону України «Про державну службу» у випадках, зазначених у пунктах 1-4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Як обґрунтовано зазначає суд першої інстанції, положення ч. 2 ст. 84 Закону України «Про державну службу» передбачають альтернативу відповідальності у вигляді звільнення державного службовця в разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, адже містять посилання на можливість встановлення законом іншого виду відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Згідно ч.2 ст.65 «Про запобігання корупції» особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов`язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2018 по справі №127/26513/18 до ОСОБА_1 не застосовано ані покарання, ані стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов`язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності.

Таким чином, положення ч.2 ст.65 «Про запобігання корупції» передбачають необхідність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Отже, звільнення ОСОБА_1 з підстав втрати ним права на державну службу, на думку суду, не є тим єдиним та безумовним наслідком притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адже у випадку позивача положення ч. 2 ст. 65 «Про запобігання корупції» передбачають можливість притягнення особи, яка вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується також із висновком суду першої інстанції про те, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з підстав втрати ним права на державну службу є не співмірним із сутністю вчиненого позивачем правопорушення, яке полягає у несвоєчасному поданні шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

З урахуванням наведених обставин у сукупності, колегія суддів вважає, що звільнення ОСОБА_1 з підстав втрати ним права на державну службу є необґрунтованим та не співмірним із сутністю вчиненого ним правопорушення, що свідчить про необґрунтованість наказу від 19.12.2018 №830-К.

Відтак, вказаний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивача є поновлення його на посаді провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.