Справа № 501/766/16-а
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2019 року

Київ

справа №501/766/16-а

адміністративне провадження №К/9901/10181/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження справу

за касаційною виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області

на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 9 червня 2016 року (у складі головуючого судді Смирнова В.В.)

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року (колегія суддів у складі головуючого судді Бітова А.І., суддів: Лук`янчук О.В., Ступакової І.Г.)

у справі №501/766/16-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівськавтотранс»

до виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області,

третя особа: Мале підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Швидкі автобусні маршрути»,

про визнання протиправними та скасування рішення.

I. ПРОЦЕДУРА

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Іллічівськавтотранс» (далі - ТОВ «Іллічівськавтотранс») звернулось до суду з позовом до виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, третя особа: Мале підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Швидкі автобусні маршрути» (далі - МП ТОВ «Швидкі автобусні маршрути»), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення:

- конкурсного комітету з проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування при виконавчому комітеті Чорноморської міської ради Одеської області від 30 березня 2016 року в частині допуску до конкурсу МП ТОВ «Швидкі автобусні маршрути» на право перевезення пасажирів по маршруту №1 (місто Чорноморськ (вул. Олександрійська) - с. Малодолинське (завод ЗБК. вул. Шмідта), по маршруту №11 автостанція «Чорноморськ» - с. Малодолинське (вул. Шмідта), по маршруту №12 (автостанція «Чорноморськ» - Міське кладовище);

- конкурсного комітету з проведення конкурсу на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування при виконавчому комітеті Чорноморської міської ради Одеської області від 30 березня 2016 року в частині визнання МП ТОВ «Швидкі автобусні маршрути» переможцем конкурсу на право перевезення по маршруту №1 (м. Чорноморськ (вул. Олександрійська) - с. Малодолинське (завод ЗБК. вул. Шмідта), по маршруту №11 автостанція «Чорноморськ» - с. Малодолинське (вул. Шмідта), по маршруту №12 (автостанція «Чорноморськ» - Міське кладовище);

- рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради від 25 лютого 2016 року №84 в частині затвердження умов конкурсу на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування №№1, 11, 12.

2. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 9 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано спірні рішення.

3. У поданій касаційній скарзі виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що до початку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, депутатом Одеської обласної ради Биб Н.А. голові конкурсного комітету був наданий лист Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху від 29 березня 2016 року №01.14/720, в якому зазначено, що Департаментом зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради з міським підприємством перевізником МП ТОВ «Швидкі автобусні маршрути» укладені договори від 21 грудня 2011 року №№39, 40 на обслуговування міських (Одеських) автобусних маршрутів загального користування №№221, 129 та №№126, 200, 200а, 220 відповідно.

5. Депутатом Чорноморської міської ради Марченко А.А. голові конкурсного комітету було надано лист та докази, в яких зазначено, що автомобілі І-VАN А07А, державний номер НОМЕР_1 , БАЗ-А079 «Еталон», державний номер НОМЕР_2 , БАЗ-А079, 14 «Підсніжник» державний номер НОМЕР_3 , ZАZ А10С30, держаний номер НОМЕР_4 , Мercedes-Benz Sprinter 410D, державний номер НОМЕР_5 , які заявлені на конкурс МП ТОВ «Швидкі автобусні маршрути» вже використовуються на інших маршрутах, а саме №№220, 221 в місті Одеса.

6. Зважаючи на вказані обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправними та скасування спірних рішень.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

7. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що третьою особою заявлено до участі у конкурсі транспортні засоби, які вже використовуються на інших маршрутах, що свідчить про надання претендентом-перевізником для участі в конкурсі недостовірної інформації.

8. Крім того суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем порушено права позивача щодо участі у конкурсі, оскільки виключено автобуси класу В на маршрутах №№1, 11, 12.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

9. Відповідач у своїй касаційній скарзі зазначає, що суд помилково послався на пункт 7.2 Порядку визначення класу комфортності автобусів, сфери їхнього використання за видами сполучень та режимами руху, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 12 квітня 2007 р. N 285, оскільки до спірних правовідносин необхідно застосовувати, зокрема, статтю 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», згідно з якою остаточне визначення потреб організатора конкурсу та структури рухомого складу визначається саме організатором в межах умов, визначених законодавством.

10. Також суди не врахували практику Верховного Суду України, що міститься у його постанові від 10 листопада 2015 року у справі №826/17640/14.

11. Крім того, звертає увагу відповідач, листи департаменту транспорту Одеської ОДА до депутата ОСОБА_1 та депутата Чорноморської міськради ОСОБА_2 не є належними доказами, про що він вказував в судах попередніх інстанцій.

12. Водночас навіть вказані докази свідчать про те, що у власності ТОВ «Швидкі автобусні маршрути» наявні 22 транспортні засоби класу А та 3 транспортні засоби класі І, що не списані та незадіяні на жодному маршруті, тому виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеської області правомірно допустив ТОВ «Швидкі автобусні маршрути» до участі у конкурсі, зазначає відповідач.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

14. Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

15. Положеннями статті 44 вказаного Закону передбачено, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

16. До обов`язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів належать: визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками; державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування населення.

17. Відповідно до пункту 10 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 р. N 1081 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) організатор затверджує умови конкурсу, в тому числі обов`язкові, відповідно до статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім обов`язкових організатор може затверджувати додаткові умови конкурсу (наявність у перевізника GPS-системи, встановленої на транспортних засобах, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, тощо).

18. Зі змісту наведених норм вбачається, що структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, в тому числі за їх класом, визначається саме органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

19. Водночас пункт 7.2 Порядку визначення класу комфортності автобусів, сфери їхнього використання за видами сполучень та режимами руху, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 12 квітня 2007 р. N 285 визначає всі види класів автобусів та їх режими руху на міських маршрутах, однак конкретні види класів автобусів визначає саме організатор конкурсу, про що зазначено в попередньому пункті цієї постанови.

20. Отже, висновок суду апеляційної інстанції про те, що виключивши автобуси класу В на маршрутах №№1, 11, 12, відповідачем порушено права позивача щодо участі у конкурсі є помилковим, оскільки не ґрунтується на положеннях законодавства, що регулює спірні правовідносини.

21. З огляду на такий висновок суду, необхідно зазначити, що судами не встановлено в чому полягає порушення прав позивача спірними рішеннями відповідача, оскільки перевірці судом спірних рішень на відповідність їх частині другій статті 2 КАС України, повинно передувати встановлення судом обставин порушення цими рішеннями прав, свобод чи інтересів позивача.

22. За змістом статті 45 Закону України «Про автомобільний транспорт» у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній кількості сертифіковані автобуси відповідного класу, відповідають вимогам, викладеним у статті 34 цього Закону.

23. До участі в конкурсі не допускаються автомобільні перевізники, які, зокрема, подали до участі в конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію.

24. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, посилаючись на листи депутата місцевої ради, дійшов висновку, що частина заявлених на конкурс транспортних засобів вже використовуються на інших маршрутах, що є недостовірною інформацією.

25. Однак, роблячи такий висновок, суди не встановили яке юридичне значення має вказана інформація для правильного вирішення цього спору, тобто чи має значення для проведення конкурсу та обставина, що для участі у ньому заявлено транспортні засоби, що використовуються на іншому маршруті.

26. Також особливу увагу необхідно звернути на те, що встановлюючи обставину про те, що частина заявлених на конкурс транспортних засобів вже використовуються на інших маршрутах, суди послались лише на листування депутатів місцевої ради.

27. Натомість суди не надали вказаним листам належну оцінку та не перевірили інформацію, що міститься в них, шляхом її витребування в учасників процесу та/або інших суб`єктів правовідносин щодо перевезення пасажирів на автобусному маршруті.

28. Крім того, варто звернути увагу, що судами взагалі не встановлювались обставини щодо проведеного конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування та спірних рішень, прийнятих за наслідками його проведення.

29. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

30. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

31. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

32. Верховний Суд зазначає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам щодо їх обґрунтованості, оскільки ухвалені на підставі обставин, які не підтверджені достовірними та достатніми доказами та без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення цього спору.

33. Суд касаційної інстанції відповідно до частини другої статті 341 КАС України позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

34. За змістом статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

35. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

36. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

37. При новому розгляді спору суду необхідно: надати оцінку всім твердженням та аргументам сторін (у тому числі, вчинити передбачені процесуальним законом дії з метою витребування доказів, необхідних для правильного вирішення спору); на підставі додатково встановлених обставин прийняти законне та обґрунтоване рішення.

38. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 353, 356 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 9 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року скасувати, справу №501/766/16-а направити на новий розгляд до Іллічівського міського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду