Справа № 200/4408/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року справа №200/4408/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Компанієць І.Д., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/4408/19-а (головуючий 1 інстанції Мозговая Н.А., повний текст складений у м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради треті особи на стороні відповідача які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство інфраструктури України, Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» про визнання протиправним та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради (далі-відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство інфраструктури України, Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22.10.2018 року № 444 «Про затвердження коефіцієнта співвідношення та тарифів на проїзд та перевезення багажу у транспортних засобах Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 27.02.2017 року № 6 «Про узгодження тарифів на проїзд в автобусах, які працюють у режимі маршрутного таксі на маршрутах», від 27.02.2017 року № 5 «Про затвердження тарифів на проїзд та перевезення багажу у транспортних засобах Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22.02.2019 року № 49 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 22.10.2018 року № 444 «Про затвердження коефіцієнта співвідношення та тарифів на проїзд та перевезення багажу у транспортних засобах Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22.02.2019 року № 50 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 27.02.2017 року № 6».

18 червня 2019 року від позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про забезпечення доказів, в якому позивач просить забезпечити докази у справі, а саме: витребувати у Виконавчого комітету Маріупольської міської ради сервер у якому знаходяться докази: день, місяць та у яку годину були розміщені проекти рішень від 22.10.2018 року № 444 «Про затвердження коефіцієнта співвідношення та тарифів на проїзд та перевезення багажу у транспортних засобах Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», від 27.02.2017 року № 6 «Про узгодження тарифів на проїзд в автобусах, які працюють у режимі маршрутного таксі на маршрутах», від 27.02.2017 року № 5 «Про затвердження тарифів на проїзд та перевезення багажу у транспортних засобах Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», від 22.02.2019 року № 49 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 22.10.2018 року № 444 «Про затвердження коефіцієнта співвідношення та тарифів на проїзд та перевезення багажу у транспортних засобах Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», від 22.02.2019 року № 50 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 27.02.2017 року № 6» та призначити експертизу.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Позивач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року та задовольнити вимоги заяви про забезпечення доказів. Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами вказаної заяви. Апелянт зазначив, що відповідачем проект регуляторного акту не був оприлюднений у спосіб, визначений Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності»; не було публічного обговорення проекту регуляторного акту; не надано економічно обґрунтованого розрахунку підвищення вартості проїзду ціни; не надано розрахунок кількості пасажирів при вимірі пасажиропотоку за попередні три роки; відсутній аналіз регуляторного впливу. Вважає, що необхідність забезпечення доказів обумовлюється тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та інтересам громади м. Маріуполь, захист прав, свобод та інтересів позивача, а також інтересів громади м. Маріуполь стане неможливим без вжиття вказаних заходів. На думку апелянта, для відновлення порушених прав, свобод та інтересів позивача а також інтересів громади м. Маріуполь необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Від відповідача на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він звертався до Маріупольської міської ради стосовно надання вказаних доказів та в подальшому йому було відмовлено у їх наданні. Також, не наводить доказів того, що зокрема сервер Маріупольської міської ради, який позивач хоче забезпечити як доказ, може бути втрачений, або згодом його подання стане неможливим або ускладненим. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач звернувся із заявою про розгляд справи за його обов`язковою участю, при цьому двічі звертався із клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у задоволенні яких було відмовлено ухвалами суду від 05.09.2019 року та від 01.10.2019 року, виходячи з того, що явка позивача не визнавалася судом обов`язковою (а.с. 76,80,98).

2 жовтня 2019 року позивач звернувся з заявою про перенесення розгляду справи у зв`язку зі знаходженням на лікуванні.

Колегія суддів, враховуючи стислий процесуальний строк щодо апеляційного перегляду ухвали суду, відсутність клопотання про продовження строку розгляду справи, наявність в матеріалах справи достатніх доказів про права та обов`язки сторін, відсутність можливості проведення відеоконференції з Жовтневим районним судом м. Маріуполя та Приморським районним судом м. Маріуполя через проведення власних судових засідань в зазначений проміжок часу судами першої та апеляційної інстанцій, в тому числі в режимі відеоконференції, що підтверджено довідкою Відділу інформаційних технологій від 01.10.2019 року (а.с. 97), керуючись п.п. 1,2 ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 313 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, заслухав суддю - доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 114 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КАС України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Приписами пункту 5 частини першої статті 116 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначаються обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Виходячи з аналізу вказаних норм, що суд вживає заходи забезпечення доказів у випадку, коли є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або ускладненим.

Відтак, в заяві про забезпечення доказів необхідно вказувати на ті обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або утрудненим. Саме ці обставини зумовлюють необхідність забезпечення доказів.

Проте, апеляційний суд зазначає, що у поданій до суду першої інстанції заяві про забезпечення доказів позивач не наводить жодних доказів того, що доказ, який він хоче забезпечити, зокрема, сервер Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або ускладненим.

Окрім того, вилучення серверу призведе до блокування роботи Виконавчого комітету Маріупольської міської ради та можливості здійснювати свої повноваження.

Колегія суддів зазначає, що заявник у своєму клопотанні не навів жодного доводу щодо необхідності застосування заходів забезпечення доказів та суд не вбачає очевидних ознак заподіяння небезпеки, шкоди правам та інтересам позивача та інших причин, які б обумовили необхідність вжиття заходів забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 79 КАС України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Апеляційний суд звертає увагу, що позивачем не надано докази звернення до відповідача та відмову у наданні таких доказів відповідачем.

Стосовно вимоги заявника провести експертизу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 102 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування.

Проте, позивачем не зазначено, яку експертизу призначити та які питання необхідно поставити на вирішення експерта.

Крім того, того суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, який згідно приписів ч. 1 ст. 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю» користується пільгою на безоплатній проїзд. А тому, суд відхиляє посилання позивача на заподіяння шкоди правам та інтересам громади м. Маріуполя, оскільки з даним позовом ОСОБА_1 звернувся особисто, а не в інтересах громади м. Маріуполя. В матеріалах справи відступні докази надання громадою м. Маріуполя повноважень ОСОБА_1 виступати від імені громади.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення доказів та призначення експертизи, тому заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/4408/19-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради треті особи на стороні відповідача які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Міністерство інфраструктури України, Комунальне підприємство «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» про визнання протиправним та скасування рішень - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі № 200/4408/19-а - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 2 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: І.Д. Компанієць

Г.М. Міронова