Справа № 360/1609/19
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року справа №360/1609/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Геращенка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В.,

секретар судового засідання - Токарева А.Г.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_4,

представника відповідачів - Трофименко М.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі № 360/1609/19 (головуючий І інстанції Ірметова О.В., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ГУ ДФС у Луганській області, відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі - ДФС, відповідач 2), в якому, з урахуванням уточненого позову, просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ в.о. голови ДФС України Власова О.С. від 15.03.2019 року № 81-ос про звільнення з 15.03.2019 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області (НОМЕР_1) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «г» (через скорочення штатів) при відсутності можливості подальшого використання на службі пункту 64 Положення;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДФС у Луганській області від 19.03.2019 року № 111-о про звільнення з 19.03.2019 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області (НОМЕР_1) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі);

- поновити підполковника податкової міліції ОСОБА_1 (НОМЕР_1) на посаді завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області та в податковій міліції Державної фіскальної служби України;

- стягнути з ГУ ДФС у Луганській області суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (т. 1 а.с. 211-213).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року позов задоволений:

- визнано протиправним та скасовано наказ в.о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С . від 15 березня 2019 року № 81-ос про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_1 , завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області (НОМЕР_1) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «г» (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) пункту 64 Положення;

- визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Луганській області від 19 березня 2019 року № 111-ос про звільнення з 19 березня 2019 року підполковника податкової міліції ОСОБА_1 , завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області (НОМЕР_1) з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 підпункту «г» (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі);

- поновлено підполковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаді завідувача другого сектору відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області з 20 березня 2019 року;

- стягнуто з ГУ ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2019 року по 14 червня 2019 року у розмірі 36497,40 грн. з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів;

- рішення суду в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання (т. 1 а.с. 247-250).

Представник відповідачів не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційні скарги, які є аналогічними за змістом, в яких просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів посилався на те, що, враховуючи ліквідацію підрозділу внутрішньої безпеки в ГУ ДФС у Луганській області, позивача обґрунтовано звільнено з займаної посади. Також, суд помилково застосував до спірних правовідносин постанову КМУ від 08.02.1995 року № 100, вважає, що при вирішенні питання щодо розміру грошового забезпечення, яке підлягає стягненню за час вимушеного прогулу на користь позивача, необхідно застосовувати положення Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616. Апелянт зазначає, що сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивача складає 34996,62 грн. (87 календарних днів*402,26 грн.) (т. 2 а.с. 2-6, 8-12).

Позивач звернувся з відзивом на апеляційні скарги відповідачів, в якому просив залишити апеляційні скарги без задоволення, рішення суду - без змін (т. 2 а.с. 61-62).

Представник відповідачів в судовому засіданні підтримав доводи апеляційних скарг.

Позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційних скарг.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчив доводи апеляційної скарги разом з відзивом на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

Наказом ДФС від 04.12.2017 року № 2891-о позивача призначено з 06.12.2017 року на посаду заступника начальника першого відділу управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Луганській області ГУ ДФС у Луганській області (т. 1 а.с.15).

Наказом ДФС України № 356 «Про внесення змін до окремих наказів ДФС» підрозділи внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС були ліквідовані у складі Головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Наказом Головного управління ДФС у Луганській області було введено в дію перелік змін № 2 до організаційної структури ГУ ДФС у Луганській області, затвердженому в.о. голови ДФС від 30.07.2018 року (т. 1 а.с.102-108).

Відповідно до п. 2 розпорядження ДФС України від 03.08.2018 року № 79-р «Про організацію вжиття заходів» керівників ГУ ДФС України в областях зобов`язано припинити здійснення повноважень та функціональних обов`язків на підрозділи внутрішньої безпеки до 06.08.2018 року (т. 1 а.с. 121).

Наказом ДФС України від 10.05.2018 року № 792-о «Про надання повноважень» уповноважено керівників Головних управлінь здійснювати попередження осіб начальницького складу податкової міліції цих органів, посади яких належать до номенклатури ДФС, про реорганізацію, скорочення чисельності або штату державного органу та їх наступне вивільнення (т. 1 а.с.122).

3 серпня 2018 року ГУ ДФС у Луганській області попереджено ОСОБА_1 про наступне вивільнення із займаної посади 4 жовтня 2018 року через скорочення штатів згідно з п.п. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 року №114 (т. 1 а.с. 124).

Наказом ДФС України від 15.03.2019 року № 81-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з посади та податкової міліції ДФС України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі (т. 1 а.с. 130).

Наказом ГУ ДФС від 19.03.2019 року № 111-о позивача звільнено з посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас (з постановкою на військовий облік) за підпунктом «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ УРСР з 19 березня 2019 року через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі (т. 1 а.с. 131-132).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - закон № 889) підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону № 889 процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації (ч. 3 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а також визначено категорії працівників, яким надається перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Роботодавець є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Згідно з пунктом 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначаються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Підпункт «г» пункту 64 Положення № 114 передбачає, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі. Зазначена норма повністю кореспондується з вищезазначеними положеннями КЗпП України: звільнення за скороченням штатів можливе лише у разі відсутності можливості подальшого використання на службі - іншими словами, у разі відсутності інших вакансій та / або відмови працівника від зайняття іншої посади, що відповідає його кваліфікаційному рівню.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на день попередження позивача про наступне вивільнення та в період з жовтня 2018 року по березень 2019 року ГУ ДФС у Луганській області мало вакантні посади в органах податкової міліції (т. 1 а.с. 21-27).

Позивач стверджує, що відповідачі не пропонували позивачу жодну з вакантних посад. Відповідачі зазначене твердження не спростували.

З огляду на те, що відповідачі не пропонували позивачу вакантні посади, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачами протиправно звільнено позивача за підпунктом «г» (через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі) пункту 64 Положення № 114, оскільки відповідачами не вживалися заходи для використання позивача на службі на будь-якій іншій посаді.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування наказів в.о. голови Державної фіскальної служби України Власова О.С. від 15 березня 2019 року № 81-ос про звільнення позивача за підпунктом «г» пункту 64 Положення № 114 та наказу ГУ ДФС у Луганській області від 19 березня 2019 року № 111-ос про звільнення позивача з 19 березня 2019 року з посади за пунктом 64 підпункту «г» Положення № 114.

Також, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про поновлення позивача на посаді, оскільки ці вимоги є похідними від задоволених вимог про скасування спірних наказів про звільнення з посади.

Водночас, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо визначення розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу застосував норми постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами представника відповідачів про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки що при вирішенні питання щодо розміру грошового забезпечення, яке підлягає стягненню за час вимушеного прогулу на користь позивача, необхідно застосовувати Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616 (далі - Порядок № 616).

За приписами ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 2 розділу І «Загальні положення» Порядку № 616 місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події; одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.

За приписами п. 3 розділу І «Загальні положення» Порядку № 616 грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: посадового окладу; окладу за спеціальним званням;) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

Відповідно до п. 4 розділу XII «Грошове забезпечення у разі звільнення зі служби та у разі поновлення на службі осіб начальницького складу податкової міліції» Порядку № 616 особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Згідно довідки ГУ ДФС у Луганській області від 06.05.2019 року № С-1680/14/12-32-05-02-23 розмір місячного грошового забезпечення позивача складає 12470 грн. (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням та надбавка за вислугу років) (т. 1 а.с. 133).

Суд зазначає, що березень 2019 року є місяцем настання події в розумінні Порядку № 616; в березні 31 календарний день.

Таким чином, одноденний розмір грошового забезпечення складає 402,26 грн. (12470 грн./31 календарний день).

Кількість календарних днів вимушеного прогулу позивача з 20.03.2019 року по 14.06.2019 року складає: у березні - 12, квітні 30, травні - 31, червні - 14, всього: 87.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує наведений представником відповідачів в апеляційних скаргах розрахунок розміру середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20.03.2019 року по 14.06.2019 року, який складає 34996,62 грн. (87 календарних днів* одноденний розмір грошового забезпечення 402,26 грн.)

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції частково вірно вирішив справу по суті декількох позовних вимог, проте, при розгляді однієї з позовних вимог порушив норми матеріального права, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній та резолютивній частинах щодо розгляду питання про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст. 195, 250, 310, 317, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі № 360/1609/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді - змінити в частині обґрунтування мотивів, з яких суд виходив при розгляді позовної вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року у справі № 360/1609/19 викласти в наступній редакції: «Стягнути з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2019 року по 14 червня 2019 року в сумі 34996,62 грн. (тридцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто шість гривень 62 копійки) з відрахуванням встановлених законом податків та інших обов`язкових платежів».

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 2 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

А.В. Гайдар