Справа № 480/1117/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 р.Справа № 480/1117/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року, суддя Шевченко І.Г., вул. Герасима Кондратьєва АДРЕСА_1 , повний текст складено 18.06.19 року по справі № 480/1117/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Сумській області

про стягнення невиплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Сумській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд:

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Сумській області на її користь невиплачену заробітну плату за період роботи з 18.10.2018 по 04.03.2019, яка складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років, без урахування податків і обов`язкових платежів та за виключенням стягнутого судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 22 966,58грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що 04.03.2019 на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/3995/18 від 26.02.2019 позивача поновлено на посаді та стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. 05.03.2019 ОСОБА_1 звільнена з посади за власним бажанням, однак, при звільненні їй не виплачено всіх належних сум, а саме, заробітної плати за період роботи з 18.10.2018 по 04.03.2019, яка, згідно ст. 50 Закону України «Про державну службу», складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В письмових поясненнях від 19.09.2019 позивач просила суд розглядати справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до записів трудової книжки позивач у період з 05.10.2004 до 05.03.2019 перебувала на державній службі у відповідача (а.с.21-29), присяга державного службовця прийнята 29.05.1995 (а.с.22).

17.10.2018 наказом Головного територіального управління юстиції у Сумській області №1735/04 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за порушення Присяги державного службовця, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», з припиненням державної служби.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі 480/3995/18 позовні вимоги позивача до Головного територіального управління юстиції у Сумській області, начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку задоволено. Скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 17.10.2018 № 1735/04 «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22966,58 грн. В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 5299,98грн. рішення було допущено до негайного виконання (а.с.83-87).

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі 480/3995/18 наказом начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 04.03.2019 №237/04 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області. З даним наказом позивачка ознайомлена 05.03.2019, що є останнім робочим днем перед звільненням за власним бажанням (а.с.51).

04.03.2019 до трудової книжки внесено запис, відповідно до якого запис № 50 в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 , на підставі наказу від 04.03.2019 №237/04, визнано недійсним (а.с.29).

Крім того, 05.03.2019 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі 480/3995/18 в частині негайного виконання ОСОБА_1 виплачено суму середнього заробітку за один місяць в сумі 4266,48грн. (без урахуванням податків та зборів), що підтверджується копією платіжного доручення від 04.03.2019 №3743 (а.с.52) та копією відомості розподілу витрат (а.с.53).

04.03.2019 позивачем подана заява про звільнення за власним бажанням, у зв`язку з прийняттям на роботу за конкурсом, відповідно до ч. 3 ст. 86 Закону України «Про державну службу», на підставі якої Головним територіальним управлінням юстиції у Сумській області виданий наказ від 04.03.2019 №239/04 (а.с.30,56) про звільнення ОСОБА_1 05.03.2019 із займаної посади начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, з припиненням державної служби.

Відповідно до вказаного наказу начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 04.03.2019 №239/04, 05.03.2019 (в день звільнення) з позивачем проведено кінцевий розрахунок та виплачено 5573,37грн. (без вирахування податків та інших обов`язкових платежів), що підтверджується копією платіжного доручення від 04.03.2019 №3739 (а.с.57), копією відомості розподілу витрат (а.с.58), копією списку перерахувань (а.с.59), довідкою від 24.04.2019 №10-07/175 (а.с.55).

Позивач зверталася до відповідача із запитами на отримання публічної інформації від 06.03.2019 та від 14.03.2019 з проханням надати розрахунок невиплаченої заробітної плати за період роботи з 18.10.2018 по 04.03.2019, яка складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років, надбавки за інтенсивність, із зазначенням сум відповідних відрахувань (а.с.31,33), на які відповідач повідомив, що питання про виплату середнього заробітку за період з 18.10.2018 по 26.02.2019 врегульоване в судовому порядку та відповідно до рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі №480/3995/18 за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 нарахований середній заробіток у розмірі 22966,58 грн. Надати розрахунок заробітної плати за період, який ОСОБА_1 фактично не відпрацьований в Головному територіальному управлінні юстиції у Сумській області немає можливості (а.с.32,34).

Позивач не погодилася із відмовою відповідача виплати їй заробітну плату за період роботи з 18.10.2018 по 04.03.2019, яка складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років, без урахування податків і обов`язкових платежів та за виключенням стягнутого судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

а захистом своїх прав.

Так, відповідно до ч.1, 3 ст. 5 Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу», правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з ч. 1,2 ст. 50 Закону України «Про державну службу», держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Проте, нормами Закону України «Про державну службу» не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні, відтак, застосуванню підлягають норми законодавства про працю.

Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Позивач зазначає, що відповідач при звільненні не у повному обсязі здійснив з нею розрахунок, оскільки їй не виплачено заробітної плати за період з 18.10.2018 по 04.03.2019, з урахуванням посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, колегія суддів вважає необґрунтованими вказані доводи позивача та зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем у день звільнення (05.03.2019) проведено та виплачено 4266,48грн. (без урахуванням податків та зборів) - суму, присуджену до стягнення рішенням суду, яке в цій частині підлягало негайному виконанню (а.с.52-53,55,57-59), а також відповідно до наказу від 04.03.2019 №239/04 (а.с.56) 5573,37грн. (з урахування податків та інших обов`язкових платежів) (а.с.57,58).

Зі змісту довідки Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 24.04.2019 №10-07/175 (а.с.55) встановлено, що при проведенні кінцевого розрахунку позивачу нараховано всього 5572,37грн., в т.ч.: за один робочий день (05.03.2019) - 423,81 грн.; грошову компенсацію за щорічну додаткову відпустку тривалістю 15 календарних днів та щорічну основну відпустку тривалістю 11 календарних днів - 5149,56грн. З нарахованої суми відраховано військовий збір у розмірі 83,60 грн. та податок на доходи у розмірі 1003,21 грн.

Стосовно виплати заробітної плати за період з 18.10.2018 по 04.03.2019, з урахуванням посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років, судовим розглядом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі №480/3995/18 скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 17.10.2018 № 1735/04 «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Ковпаківського районного у місті Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області; та стягнуто зГоловного територіального управління юстиції у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 22966,58грн., а саме за період з 17.10.2018 по 26.02.2019.

Отже, у період, зокрема, з 18.10.2018 по 26.02.2019 позивач перебувала у вимушеному прогулі.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Під час стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у справі №480/3995/18 суд враховував положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (надалі - Порядок КМУ №100), відповідно до п. 2 якого обчислення середньомісячної заробітної плати (в тому числі за час вимушеного прогулу) здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Крім того, відповідно до п.3 Порядку КМУ №100, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Вказане спростовує доводи позивача про обчислення середнього заробітку без врахування посадового окладу, доплати та надбавки.

Згідно з п. 5, 8 Порядку КМУ №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Вказаними вище нормами передбачено можливість особи звертатись до суду з позовом про поновлення порушеного права лише шляхом стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при незаконному звільненні. Саме у такий спосіб відновлюється порушене право працівника в частині оплати праці часу, протягом якого працівник з вини власника чи уповноваженого ним органу не міг виконувати роботу.

Проте, вказані норми не передбачають можливості додаткового стягнення за вказаний період премій чи інших складових заробітної плати та їх додаткове нарахування.

Приймаючи рішення по справі №480/3995/18 суд під час стягнення за час вимушеного прогулу з 18.10.2018 по 26.02.2019, середній заробіток обраховував, у відповідності до вказаних норм Порядку КМУ №100, з урахуванням посадового окладу та всіх доплат та надбавок, які отримувала позивач за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням (17.10.2018), тобто порушене право позивача в частині оплати праці за вказаний період було відновлено у спосіб, визначений Кодексом законів про працю України та Порядком КМУ №100.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не оскаржено рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.02.2019 у справі №480/3995/18 в частині розрахунку середнього заробітку та таких доказів не надано.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату за період роботи з 18.10.2018 по 26.02.2019, яка складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років, без урахування податків і обов`язкових платежів та за виключенням стягнутого судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 22966,58грн. не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення невиплаченої заробітної плати за період роботи з 27.02.2019 по 04.03.2019, з урахуванням посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця та надбавки за вислугу років, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний період є також фактично часом вимушеного прогулу, оскільки з дня винесення рішення суду по день фактичного поновлення, позивач не виконувала посадові обов`язки, що не заперечується позивачем, крім того, заробітна плата за вказаний період не нараховувалась.

Колегією суддів не встановлено порушення відповідачем вимог норм ст. 116 Кодексу законів про працю України та ст. 50 Закону України «Про оплату працю» в частині повного розрахунку при звільненні позивача, на які, як на єдину правову підставу, посилається позивач в обґрунтування свого позову.

Крім того, відповідно до ст. ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Саме у такий спосіб, відновлюється ймовірно порушене право працівника в частині оплати часу, протягом якого працівник мав можливість виконувати роботу, але не виконував її, з вини власника або уповноваженого ним органу. В такому разі, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Однак, предметом спору у даній справі є стягнення невиплаченої заробітної плати на підставі ст. 116 Кодексу законів про працю України, у зв`язку з не проведенням, на думку позивача, повного розрахунку при звільненні, а не стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 року по справі № 480/1117/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 27.09.2019 року