Справа № 640/2638/19
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 вересня 2019 року № 640/2638/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі- позивач/ ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач/ ГУ ПФУ у м. Києві), в якому просить суд визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати позивачу заборгованості з довічного утримання судді у відставці в сумі 8065,28 грн. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату позивачу заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2019 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Позовні вимоги вмотивовані протиправною бездіяльністю з боку пенсійного органу щодо виплати недоплаченої частини довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надано.

Згідно частини п`ятої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький район) та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» як внутрішньо переміщена особа.

Згідно розпорядження Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 01.11.2017 №887532, сума довічного грошового утримання судді у відставці становить 19200 грн., сума пенсії за віком - 2276,05 грн. Загальна сума пенсії становить 21476,05 грн.

Як зазначає позивач, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.01.2019 вих.№1209, в липні 2018 року ОСОБА_1 сплачено грошове утримання лише в розмірі 17180,84 грн., в серпні 2018 року в розмірі 17705,98 грн.

З огляду на вказану недоплату, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою щодо пенсійного забезпечення.

Листом від 17.10.2018 №94872/03 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві проінформовано позивача, що в липні 2018 року у зв`язку із проведенням масового перерахунку пенсії із зміною прожиткового мінімуму, згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» виплата пенсії проведена в розмірі 17705,90 грн., внаслідок помилки програмного забезпечення. Повідомлено, що заборгованість в розмірі 8065,28 грн. буде виплачена у жовтні 2018 року.

На наступне звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 10.12.2018 №129261/02/Р-5283/г, посилаючись на пункт 15 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №335), повідомило, що кошти в сумі 8065,28 грн., які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати. Зазначено, що після прийняття окремого порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, буде вирішено питання виплати коштів за минулий період.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати заборгованості зі сплати довічного грошового утримання позивачу протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1: у разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою, днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Згідно до Порядку, перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Відповідно до розділу V Порядку, щомісячне довічне утримання виплачується у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується щомісячне довічне грошове утримання, у грошовій формі, в установленому законодавством порядку.

Виплата щомісячного довічного утримання припиняється у випадках, передбачених статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок виплати щомісячного довічного утримання у разі поновлення його виплати, за минулий час, за час перебування особи на повному державному утриманні, за час перебування в місцях обмеження або позбавлення волі, у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон, утримання надміру виплачених сум та відрахувань зі щомісячного довічного утримання здійснюється у порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено порядок виплати пенсії за минулий час, а саме, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, aлe не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Судом не враховуються в якості обґрунтування правомірності невиплати утвореної заборгованості грошового забезпечення за минулий період посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №335.

Зокрема, відповідач у листі посилається на пункт 15 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», яким визначено, що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Проте, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону. Проте, посилання відповідача на відсутність такого порядку жодним чином не може бути підставою для обмеження виплати пенсії, що гарантована законодавством України.

Такі посилання, що «окремого порядку» не існує є порушенням принципу правової визначеності, який є елементом верховенства права.

Крім того, ураховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо виплати пенсійних виплат за минулий час (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

В преамбулі до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Жодних змін у Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з приводу особливостей виплати сум пенсійного забезпечення (соціальної допомоги) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі за минулі періоди, Верховною Радою не приймалось.

Таким чином, бездіяльність відповідача не може виправдовуватися посиланням на підзаконний нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, який обмежує права громадян, встановлені законами України, а тому є протиправною, тобто такою, що йде всупереч вимогам закону.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, не виплативши позивачу недоплачені суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за відсутності передбачених законами України підстав. Відповідач порушив його право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у н. 33 цього рішення).

Таким чином, законом встановлено чіткі строки та порядок виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (без обмежень щодо виплат за минулий час та без обмежень щодо виплат внутрішньо переміщеним особам, які відповідач (як орган державної влади), згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаний був виконати.

Суд звертає увагу, відповідач як суб`єкт владних повноважень відзив на даний адміністративний позов не надав. Більше того, суду також не повідомлено про причини неподання відзиву, не заявлялось клопотання про продовження процесуального строку на його подання.

Згідно частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою та третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з довічного утримання судді у відставці в сумі 8065,28 грн.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості з довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 8065,28 грн. (вісім тисяч шістдесят п`ять гривень 28 коп.).

4. Витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян