Справа № 640/17/19
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/17/19
УХВАЛА

30 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження у справі № 640/17/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Посольства України в Канаді, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство закордонних справ України про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Посольства України в Канаді про визнання протиправними дій щодо направлення у період з березня 2016 року по липень 2018 року до Міністерства закордонних справ Канади інформації про наявність кримінальних проваджень на території України відносно ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2019 р. позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 р. апеляційну скаргу Посольства України в Канаді та Міністерства закордонних справ України залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року - без змін.

14.08.2019 р. до суду першої інстанції фізичною особою (згідно тексту апеляційної скарги) ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2019 р.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до апеляційного розгляду на 10.10.2019 р. о 09 годині 40 хвилин.

Натомість, до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 26.09.2019 р. за вх. № 35091, у якому позивач зауважує, що у даному процесі не було заявлено вимог безпосередньо до ОСОБА_2 .

Крім того, на думку позивача, апелянт протягом всього строку розгляду справи був обізнаним про її існування як керівник відповідача, однак у суді першої інстанції клопотання про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору не заявляв.

Під час розгляду вказаного клопотання та ознайомлення з доводами апеляційної скарги колегією суддів було встановлено, що зазначаючи у прохальній частині скарги про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги, апелянт обґрунтовував свої доводи правомірністю дій Посольства України в Канаді, а також тим, що Посольство України в Канаді у спірних правовідносинах не виступає суб`єктом владних повноважень.

При цьому, зміст апеляційної скарги не містить жодних пояснень, які права, свободи та законні інтереси апелянта, як фізичної особи, порушуються визнанням протиправними дій суб`єкта владних повноважень, вчинених щодо іншої фізичної особи, відмінної від апелянта.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає лише, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права, свободи, інтереси та обов`язки, однак не залучено його до участі у справі у статусі третьої особи на стороні відповідача.

Наявність підстав для залучення ОСОБА_2 в якості третьої особи останній обґрунтовує посиланням на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27.05.2019 р., постановленою у справі № 757/25592/19-ц, якою відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство закордонних справ України, Генеральна прокуратура України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Таким чином, як вбачається колегією суддів з апеляційної скарги, апелянт вважає, що має право на подання апеляційної скарги та участь у розгляді даної справи у зв`язку з залученням його у справі № 757/25592/19-ц третьою особою.

У відповідності до п. п. 2, 3, 4 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч. 1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З вказаної норми випливає, що особа, набуваючи статусу апелянта у справі, до участі у якій не була залучена, повинна мати не просто певний обсяг прав, свобод та інтересів, що зачіпаються тим чи іншим способом при прийняті судового рішення, а питання про захист чи відмову у захисті прав, свобод чи інтересів саме цієї особи має бути вирішено судом безпосередньо.

Така вимога Кодексу адміністративного судочинства України є імперативною, та положення ч. 1 ст. 13 КАС України не підлягають довільному тлумаченню.

Статтею 246 КАС України передбачено вимоги до змісту судового рішення, за структурою якого суд повинен зазначити чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, у мотивувальній частині рішення (п. 4 ч. 4), висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові - у резолютивній частині рішення (п. 1 ч. 5).

Як свідчить мотивувальна та резолютивна частини оскаржуваного рішення, судом першої інстанції питання про права, свободи чи інтереси ОСОБА_2 не вирішувалось.

Не зазначив протилежного і сам апелянт у апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в системному аналізі норм процесуального законодавства статус особи, що не брала участі у справі, в апеляційному провадженні подібний зі статусом третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Різниця полягає у законодавчій забороні залучення третіх осіб до розгляду справи на стадії апеляційного провадження.

З цього приводу апелює і сам апелянт, вважаючи, що має місце порушення судом першої інстанції його права на участь у розгляді адміністративної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Посольства України в Канаді.

В той же час, частина друга ст. 49 КАС України допускає до участі у справі третіх осіб (без самостійних вимог на предмет спору) у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

Натомість, на відміну від словосполучення «може вплинути», що є маркером для суду першої інстанції, на стадії апеляційного розгляду такий вплив має бути очевидним та питання про права, свободи, інтереси, обов`язки суд першої інстанції вже повинен «вирішити».

У відповідності до ч. 1 ст. 50 КАС України якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

Відтак вказана норма містить дві ознаки можливості набуття особою статусу третьої особи:

1) ОСОБА_1 може набути право стосовно фізичної особи ОСОБА_2 ;

2) фізична особа ОСОБА_2 може пред`явити вимоги до ОСОБА_1 .

В той же час, з матеріалів справи жодної правової залежності у взаємовідносинах між позивачем та апелянтом від результату ухваленого рішення не вбачається.

Крім того, згідно ч. 4 Положення про дипломатичне представництво України за кордоном, затвердженого Розпорядженням Президента України від 22 жовтня 1992 р. №166/92-рп, главою дипломатичного представництва України є посол або посланник, або повірений у справах.

Натомість, апелянт подає апеляційну скаргу не від імені органу, главою якого він є, а від імені фізичної особи.

Наведене свідчить про те, що вирішення спору в межах даної справи не стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків такої особи.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 13, 50, 305, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 про закриття апеляційного провадження у справі № 640/17/19 задовольнити.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року у справі № 640/17/19 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст. ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В .Ю. Ключкович
Суддя А. Б. Парінов