Справа № 620/4311/18
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2019 року

Київ

справа №620/4311/18

адміністративне провадження №К/9901/17248/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув в письмовому провадженні в касаційній інстанції справу №620/4311/18

за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року (прийняте у складі головуючого судді - Клопота С.Л.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого Пилипенко О.Є., суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.),

у с т а н о в и в :

І. Суть спору:

1. У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України у Чернігівській області (далі - відповідач) в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області № 129157000 від 17.12.2018 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області повторно розглянути заяву громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про видачу посвідки на тимчасове проживання.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що, на момент винесення оскаржуваного рішення, він судимості не мав та до кримінальної відповідальності не притягувався. Таким чином визначення його відповідачем як особу, яка може загрожувати громадському порядку та захисту прав і законних і інтересів громадян України, є безпідставним та необґрунтованим. Відтак, оскаржуване рішення є протиправним та порушує його законні права.

ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

3. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року, залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року в задоволені позову відмовлено

4. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що рішення УДМС України в Чернігівській області від 18.12.2018 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Грузії ОСОБА_1 прийнято на підставі та у межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

IІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

5. Позивач, не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій. звернувся з касаційною скаргою, у якій посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

6. ОСОБА_1 зазначає, що не надано оцінки посиланню Позивача, що його вину в рамках відкритого кримінального провадження не доведено. Відсутність вироку суду про встановлення вини не може слугувати причиною для відмови Позивачу у наданні посвідки на тимчасове проживання в Україні. Відсутні підстави вважати, що дії позивача загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

7. Також зазначає, що, при відмові Позивачу у наданні посвідки на тимчасове проживання в Україні Позивач підлягає видворенню з території України, а його сім`я: дружина з малолітньою дитиною (свідоцтво про шлюб та про народження містяться у матеріалах справи) залишаться без чоловіка та батька, що є порушенням у першу чергу прав дитини жити і виховуватись у сім`ї, передбаченого Конвекцією про права дитини.

8. Позивач просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

9. У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки скаржник не наводить належних підстав для того, щоб вважати, що суд першої та апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без зміни.

ІV. Установлені судами фактичні обставини справи

10. ОСОБА_1 є громадянином Грузії, та перебуває на території України легально.

11. 30.11.2018 року позивачем було подано заяву-анкету № 129157000 (далі - заява) про обмін посвідки на тимчасове проживання, у зв`язку із закінченням строку дії посвідки на тимчасове проживання від 10.01.2018 р. серії ТП № 198538.

12. 03.12.2018 року УДМС України в Чернігівській області надіслало лист № 7401.5-11313/74.2-18 до Управління стратегічних розслідувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - УСР ГУНП в Чернігівській області) із проханням повідомити про наявність або відсутність підстав для відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 .

13. 07.12.2018 року від УСР ГУНП в Чернігівській області до УДМС України в Чернігівській області надійшов лист № 97/124/52/01/2018, в абз. 2, з якого було зазначено наступне: «Проведеною перевіркою було встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких, корисливих злочинів, вказаний іноземець був затриманий та притягувався до кримінальної відповідальності: 29.01.2015 працівниками Чернігівського відділення поліції Чернігівського ВПГУДМС в Чернігівській області за скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (крадіжка), 22.06.2015 працівниками Чернігівського ВП ГУДМС в Чернігівській області за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами), 18.04.2018 року працівниками Чернігівського відділення поліції Чернігівського ВП ГУДМС в Чернігівській області за скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

14. Вищезазначена інформація була також підтверджена даними, що містяться в базі даних «Армор».

15. 17 грудня 2018 року УДМС України в Чернігівській області було прийнято рішення про відмову позивачу в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 7 пункту 61 Порядку.

16. Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач був вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

17. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

18. За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

19. Відповідно до пункту 18 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VІ (далі - Закон № 3 773-VІ) посвідка на тимчасове проживання це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

20. Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 3773-VІ правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

21. Частиною вісімнадцятою статті 5 Закону № 3773-VІ визначено, що технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок їх оформлення, виготовлення та видачі встановлюються Кабінетом Міністрів України.

22. У відповідності до частини 2 статті 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» і частини 18 статті 5 Закону № 3773-VІ Кабінетом Міністрів України, було прийнято постанову № 322, якою затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі - Порядок).

23. Пунктом 1 Порядку встановлено, що посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

24. Відповідно до пункту 7 Порядку обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання.

25. Згідно із пунктом 41 Порядку працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення посвідки, вчиняє дії, передбачені пунктами 35 і 36 того Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються іноземцем або особою без громадянства, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.

26. Абзацом 6 пункту 36 Порядку встановлено, що, у разі необхідності підтвердження інших відомостей про іноземця або особи без громадянства або дійсності поданих ними документів, надсилаються запити до відповідних державних органів або їх територіальних органів (підрозділів), які надають відповідь протягом трьох робочих днів з дня надходження такого запиту.

27. Пунктом 42 Порядку визначено, що рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

28. За приписами пункту 45 Порядку визначає, що після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

29. Відповідно до підпункту 61 Порядку територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, в тому числі, якщо отримано від Національної поліцій СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

30. Згідно із пунктом 62 Порядку, копія рішення про відмову в оформленні чи видачі посвідки із зазначенням причин відмови не пізніше ніж через п 'ять робочих днів з дня його прийняття видається іноземцеві або особі без громадянства під розписку чи надсилається рекомендованим листом такій особі і приймаючій стороні.

VI. Позиція Верховного Суду

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

31. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

32. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

33. Верховний Суд зазначає, що судом першої та апеляційної інстанції правильно було встановлено, що на виконання вимог Порядку, УДМС України в Чернігівській області було надіслало лист № 7401.5-11313/74.2-18 до Управління стратегічних розслідувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - УСР ГУНП в Чернігівській області) із проханням повідомити про наявність або відсутність підстав для відмови в оформленні посвідки на тимчасове проживання громадянину Грузії ОСОБА_1 .

34. 07.12.2018 року від УСР ГУНП в Чернігівській області до УДМС України в Чернігівській області надійшов лист № 97/124/52/01/2018, в абз. 2, 3 якого було зазначено наступне: «Проведеною перевіркою було встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких, корисливих злочинів, вказаний іноземець був затриманий та притягувався до кримінальної відповідальності: 29.01.2015 працівниками Чернігівського відділення поліції Чернігівського ВПГУДМС в Чернігівській області за скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (крадіжка), 22.06.2015 працівниками Чернігівського ВП ГУДМС в Чернігівській області за скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (незаконне поводження зі зброєю та бойовими припасами), 18.04.2018 року працівниками Чернігівського відділення поліції Чернігівського ВП ГУДМС в Чернігівській області за скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

35. Колегія суддів звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій було встановлено, що громадянин Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння тяжких, корисливих злочинів.

36. Відповідно п.п. 7 п .61 постанови КМУ від 25.04.2018 № 322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» наявні підстави для відмови в оформленні та видачі посвідки на тимчасове проживання в України вказаному іноземцю, оскільки вказаний іноземець може загрожувати громадському порядку та захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.»

37. Зазначені факти стали підставою для відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання.

38. Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на відсутність вироків, як на необхідну підставу для відмови у видачі довідки, оскільки законодавство не містить такої вимоги а з наданої інформації від УСР ГУНП в Чернігівській області, як зазначили суди попередніх інстанцій убачається, що позивач може загрожувати громадському порядку та захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

39. Щодо доводів позивача, що при відмові позивачу у видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні, останнього буде видворено за межі території України, колегія суддів відноситься критично, оскільки вони не мають відношення до предмету та фактичних обставин даної адміністративної справи та є передчасними.

40. При таких обставинах, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного суду вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції, про відсутність порушень при прийнятті рішення УДМС України в Чернігівській області від 18.12.2018 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину Грузії ОСОБА_1 .

41. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

42. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів про правомірність та обґрунтованість застосування відповідачем до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення.

VII. Судові витрати

43. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

44. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Шишов

Судді І.В.Дашутін

М.М.Яковенко