Справа № 240/628/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/628/19

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М. С.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

30 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що наявні підстави для зарахування до стажу судді до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку додатково двох років роботи в галузі права.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив про те, що підстави для зарахування до стажу роботи судді (досвід роботи, професійну діяльність, професійну діяльність у сфері права) суддям, звільненим у відставку до набрання чинності частини 2 статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року відсутні.

Також позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, зокрема, просить зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку судді, додатково 11 років 22 дні роботи в органах внутрішніх справ на посадах оперативно-начальницького складу, що є роботою у галузі права.

В силу положень пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 , працював на посаді судді та заступника голови Червоноармійського районного суду Житомирської області з 30 липня 1996 року на підставі наказу № 405 від 23 липня 1996 року управління юстиції Житомирської області і звільнений з посади наказом № 34-к від 05 травня 2009 року в.о. голови Червоноармійського районного суду Житомирської області у зв`язку з досягненням 65 років.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Хорошівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області і отримує пенсію в розмірі 90 % від заробітної плати, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Стаж його роботи на посаді судді становить 12 років 10 місяців та 5 днів.

06 грудня 2018 року позивач звернувся з заявою до відповідача з вимогою зарахувати до стажу періоди роботи, який надає право на відставку судді, зокрема, з 12 червня 1982 року по 02 лютого 1995 року службу в органах внутрішніх справ України на посадах оперативно-начальницького складу та з 02 січня 1996 року по 04 червня 1996 року на посаді дізнавача Червоноармійського РВ УВС України. Також просив провести перехід з пенсії призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" на довічне грошове утримання судді у відставці.

Листом Хорошівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 15 грудня 2018 року № Б-62 позивача повідомлено, що стаж роботи на посаді судді становить 12 років 9 місяців 5 днів, а періоди роботи на посадах дільничого інспектора, старшого інспектора ВБРСО, оперативного чергового, дільничого інспектора, начальника відділення ДІМ та дізнавача Червоноармійського РВ УВС України неможливо зарахувати до стажу роботи, що дає право на відставку суддів та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці. Також зазначено, що підстави для проведення перерахунку через перехід з виду на вид з пенсії по Закону України "Про державну службу" на довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року відсутні.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади, судоустрій і статус суддів в Україні визначають Конституція України та Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 69 Закону № 1402-VIII на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.

Частиною 6 статті 69 Закону № 1402-VIII передбачено, що для цілей цього Закону вважається:

1) вищою юридичною освітою - вища юридична освіта ступеня магістра (або прирівняна до неї вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста), здобута в Україні, а також вища юридична освіта відповідного ступеня, здобута в іноземних державах та визнана в Україні в установленому законом порядку;

2) стажем професійної діяльності у сфері права - стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти;

3) науковим ступенем - науковий ступінь у сфері права, здобутий у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави. Науковий ступінь, здобутий у вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави, повинен бути визнаний в Україні в установленому законодавством порядку;

4) стажем наукової роботи - стаж професійної діяльності у сфері права на посадах наукових (науково-педагогічних) працівників у вищому навчальному закладі (університеті, академії чи інституті, крім вищих військових навчальних закладів) чи науковій установі України або аналогічному вищому навчальному закладі чи науковій установі іноземної держави.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, 05 серпня 2018 року, на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 12 липня 2018 року № 2509-VIII, статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Верховний суд, Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Рада суддів України, Державна судова адміністрація України, Національна школа суддів України, враховуючи внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висловили свою думку у спільному листі від 05 листопада 2018 року № 41783/0/9-18/2664/0/2-18/01-6757/18/9рс-1112/18/1-22433/18/02/3878 "Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді", відповідно до якого до стажу роботи на посаді судді зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, тобто застосовуються вимоги, що діяли на момент такого призначення (обрання).

З огляду на матеріали справи, вперше на посаду судді позивач був призначений у 1996 році.

Постановою Верховної Ради України від 16 квітня 2009 року № 1283-VІ "Про звільнення суддів" позивача звільнено з посади судді на підставі поданої заяви про звільнення у зв`язку з досягненням 65 років.

За приписами статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегією суддів встановлено, що позивача відраховано зі штату Червоноармійського районного суду Житомирської області у 2009 році, тобто до дати набрання чинності Законом №1402-VIII.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивача обрано на посаду та звільнено з посади судді до набрання чинності Закону України № 1402-VIII, то до нього не можуть бути застосовані приписи частини 2 статті 137 Закону №1402 щодо обрахунку стажу роботи на посаді судді, а тому відсутні правові підстави для зарахування до стажу на посаді додатково двох років роботи в галузі права.

Варто також наголосити, що відповідно до листа Державної судової адміністрації України від 03 січня 2019 року № 10-181/19, зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді стосується лише суддів, які здійснюють правосуддя та суддів, які звільненні із займаної посади після набрання чинності Законом України від 12 липня 2018 року № 2509-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" тобто з 05 серпня 2018 року.

Стосовно вимог про зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів роботи в органах внутрішніх справ колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 43 Закону № 2862-ХІІ передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку із закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до частини 4 цієї ж статті Закону № 2862-ХІІ, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Частиною 6 статті 44 Закону України № 2862-XII (в редакції на час обрання позивача на посаду судді безстроково) визначено, що для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Отже, вищевказаними нормами передбачено можливість зарахування до стажу судді періодів роботи в органах внутрішніх справ, проте не усіх, а виключно на посадах слідчих.

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час служби в органах внутрішніх справ не обіймав посаду слідчого, тому підстави для зарахування всього періоду його служби в органах внутрішніх справ до стажу судді відсутні.

При цьому, посилання позивача на позицію Верховного Суду викладену у постанові від 09 листопада 2018 року по справі №537/218/17, колегія суддів відхиляє, оскільки суду не доведено, що позивач під час служби в органах внутрішніх справ працював на посадах слідчих.

Отже, доводи позивача є безпідставними, оскільки спростовані дослідженими судом доказами.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.