Справа № 1340/5160/18
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6008/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Мельничук Б.Б.

за участі представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Гришин Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоканференції апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 року (рішення ухвалене о 15:35 хв. у м. Львові судом у складі головуючого судді Сподарик Н.І., повний текст рішення складено 10.05.2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 » від 23.10.2018 року №73-кт.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що вона займає посаду першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області й у 2018 році на її розгляд було передано матеріали депутатського звернення народного депутата України ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , а також скаргу ОСОБА_4 щодо порушення прав останнього колишнім роботодавцем - ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля». Вказує, що звернення з приводу порушення прав ОСОБА_4 не містили однозначних відомостей, які би дозволили прийти до безсумнівного висновку про те, що його питання вже було вирішено в судовому порядку. Щодо розгляду скарги ДП «Львіввугілля», яка була подана поза межами строків на адміністративне оскарження, позивач зазначає, що чинним законодавством України не встановлено якої-небудь вимоги щодо порядку дій за таких обставин, відтак, позивач мала право її розглянути та надати відповідь, що вона й вчинила. Просив позов задоволити.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ Державної служби України з питань праці «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 » від 23.10.2018 року №73-кт.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Державна служба України з питань праці. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 займає посаду першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Львівській області.

Листом Держпраці від 15.01.2018 року №217/4/4.7-ЗВ-18 за підписом директора Департаменту з питань праці Дегнери І. було скеровано на адресу Головного управління Держпраці у Львівській області для розгляду матеріали депутатського звернення народного депутата України ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з доданими матеріалами - копіями листа Генеральної прокуратури України від 02.01.2018 року №05/1-7952-18, депутатського звернення народного депутата України від 14.12.2017 року №115.17, звернення ОСОБА_4 до народного депутата, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31.12.2004 року у справі №2-4677, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 24.10.2005 року у справі №2-4677, ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 19.11.2007 року у справі №2-4677, позовної заяви ОСОБА_4 від 14.02.2002 року.

Разом з тим, документи, які були надіслані, разом із матеріалами депутатського звернення за листом Держпраці від 15.01.2018 року №217/4/4.7-ЗВ-18, не відповідають переліку додатків, що наведений у зверненні ОСОБА_4 (серед яких вказано копії: трудової книжки, дополнения и изменения к соглашению, розрахунку нарахування відшкодування шкоди при 55% з червня 1995 року, наказу по шахті «Зарічна» №134 від 27.03.1995 року «Про перерахунок втраченого заробітку», постанови №72 від 04.03.1996 року, довідки Держмінвуглепрому від 19.05.1995 року, наказу по шахті №7 «Великомостівська» (Зарічна) №419 від 18.10.1996 року «Про перерахунок», наказу по шахті «Зарічна» №913 від 30.11.1996 року «Про перерахунок відшкодування», довідки шахти «Зарічна» про коефіцієнти росту тарифних ставок прохідника 5 і 6 розряду, наказу по шахті «Зарічна» №190 від 23.04.1998 року «Про перерахунок втраченого заробітку», угоди №78 від 03.12.1997 року Доповнення до угоди, роз`яснення Мінпраці Департаменту нагляду законодавства про працю від 22.03.2001 року №010-316, довідки про середньомісячні заробітки по професіях на шахті №7 «Великомостівська» за квітень-травень 1992, серпень 1996 року, жовтень 1997 року, доповнення до позовної заяви від 20.02.2002 року «розрахунки виплачуваних сум», довідки про заборгованість регресу №217 віл 06.03.200 року, відповіді Львівської територіальної інспекції).

Наказом від 26.02.2018 року №0283-П за підписом позивача, на підставі пп. 1 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 (надалі - Порядок №295), за зверненням народного депутата України ОСОБА_3 від 15.01.2018 року вх.№М-44 в інтересах ОСОБА_4 , що надійшло листом Держпраці від 15.01.2018 року №217/4/4.7-ЗВ-18, наказано інспектору праці ОСОБА_5 провести в період з 27.02.2018 року по 28.02.2018 року інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині загальнообов`язкового соціального страхування у ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля».

За результатами інспекційного відвідування у ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля» інспектором праці Кокотко О.М. було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №13-25-115/0034.

Також, інспектором праці Кокотко О.М. було винесено припис ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля» про усунення виявлених порушень від 28.02.2018 року №13-25-115/0034-0013.

09.07.2018 року було видано наказ №295-к «Про дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_2 ». Наказ був прийнятий у відповідності до ст.ст.68, 69 Закону України «Про державну службу», в зв`язку з надходженням службової записки директора департаменту з питань праці Дегнери І.А. від 23.06.2018 року та листа начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Вільхової О.О. від 31.05.2018 року №5056/1/12-04.

Згодом, Держпраці було складено висновок від 28.09.2018 року, в якому викладено відомості про те, що ОСОБА_2 вчинено дисциплінарний проступок, передбачений п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» - неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, а саме за: неналежне виконання посадових обов`язків в частині здійснення координації та контролю діяльності Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Львівській області в напрямку організації проведення інспекційного відвідування та належного виконання Порядку здійснення державного контролю.

Як вбачається з висновку комісії з розгляду дисциплінарних справ Держпраці порушення зі сторони позивача полягало в розгляді скарги ДП «Львіввугілля», яка була подана після закінчення 10-денного строку на оскарження припису, замість залишення такої скарги без розгляду. Окрім того, комісія вказує на те, що позивач, достеменно володіючи інформацією, що питання перерахунку відшкодування шкоди у зв`язку з професійним захворюванням та втратою здоров`я ОСОБА_4 було розглянуто судом, видала наказ та направлення на проведення інспекційного відвідування.

Таким чином, вжиття заходів дисциплінарного стягнення до ОСОБА_2 за наказом від 23.10.2018 року №73-кт було мотивоване порушенням вимог пп.4 п.13, п.30 Порядку №295, відтак, у судовому порядку слід перевірити обґрунтованість і відповідність законові оголошення догани саме з цих підстав і виходячи з тих обставин, з якими її застосування пов`язував роботодавець.

Видаючи наказ від 26.02.2018 року №0283-П щодо здійснення інспекційного відвідування ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля» та виписуючи направлення від 26.02.2018 року №0280, позивач діяла не як інспектор праці, вона не здійснювала контрольного заходу (інспекційного відвідування) та не розглядала і не перевіряла питання щодо порушення законодавства про працю. У даному випадку ОСОБА_2 діяла як посадова особа територіального органу Держпраці, що ініціювала та призначала відповідний контрольний захід.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Відтак, видання наказу та оформлення направлення, а також дії, вчинені до цього, не є контрольним заходом (який може відбутися лише за наслідком прийняття таких розпорядчих документів), а тому, висновок про порушення позивачем при цьому пп.4 п.13 Порядку №295 є помилковим.

Якщо в ході відповідного інспекційного відвідування й буде виявлено, що питання, яке входить до його предмету, вже було розглянуто в судовому порядку, відповідний інспектор праці вправі (та зобов`язаний у силу вимог пп.4 п.13 Порядку №295) припинити його розгляд. Однак, указане само по собі не може бути свідченням дефектності рішення про призначення інспекційного відвідування в світлі норми пп.4 п.13 Порядку №295.

Як вбачається з матеріалів звернення народного депутата України ОСОБА_3 стверджується про порушення прав та інтересів ОСОБА_4 та законодавства про працю унаслідок трудових правовідносин останнього з ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля».

За змістом рішень у цивільній справі №2-4677, вони стосувалися спірних правовідносин між ОСОБА_4 та ВП «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля».

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ВП «Шахта «Степова» та ВП «Шахта «Зарічна» є різними підрозділами ДП «Львіввугілля».

Відтак, з матеріалів звернення народного депутата України ОСОБА_3 від 14.12.2017 року №115.17 і копій судових рішень у цивільній справі №2-4677 неможливо однозначно ствердити про те, що вони стосуються тих самих питань.

Також, вказівки на конкретні судові рішення у цивільній справі №2-4677 не фігурують у змісті звернення ОСОБА_4 та навіть відсутні серед переліку додатків до таких звернень, що також є розумною підставою для сумніву в тому, що в даній цивільній справі було вирішено саме те питання, з яким на цей час звернувся громадянин.

Апеляційний суд зазначає, що твердження про протиправність рішення щодо призначення інспекційного відвідування (викладене стороною відповідача) має своїм наслідком висновок про необхідність прийняття протилежного рішення, тобто, про відмову в призначенні відповідного контрольного заходу. Однак, за наведених вище фактичних обставин, відмова в призначенні інспекційного відвідування за зверненням народного депутата України ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , не могла би вважатися достатньо обґрунтованою, а отже, законною.

Розпорядчий документ про призначення інспекційного відвідування (наказу від 26.02.2018 року №0283-П) був внесений начальником відділу організаційно-аналітичного забезпечення Децик О. та погоджений т.в.о. заступника начальника відділу юридичного забезпечення - головним спеціалістом-юрисконсультом Козич В., начальником Управління з питань праці Єзерською О., про що свідчать їхні візи на документі.

Пунктом 60 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1242 (надалі - Типова інструкція №1242) передбачено, що у разі виникнення потреби у проведенні оцінки доцільності створення документа, його обґрунтованості та відповідності законодавству здійснюється погодження проекту документа. Відповідно до п.62 Типової інструкції №1242, внутрішнє погодження оформляється шляхом проставляння візи. Пунктом 64 Типової інструкції №1242 передбачено, що зауваження і пропозиції до проекту документа викладаються на окремому аркуші, про що на проекті робиться відповідна відмітка.

Припис інспектора праці Кокотко О .М. від 28.02.2018 року №13-25-115/0034-0013, який оскаржив ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля», було отримано останнім 28.02.2018 року, що засвідчується підписом в.о директора шахти Ільницького В.І. у відповідній графі припису.

Частиною 1 ст.253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відтак, перебіг строку на оскарження припису №13-25-115/0034-0013 розпочався з 01.03.2018 року, а останній (десятий) день строку на оскарження припису інспектора праці припав на 12.03.2018 року.

Разом з тим, скарга ВП «Шахта «Зарічна» ДП «Львіввугілля» №1-9/89 датована 16.03.2018 року, тобто, поза межами строку на адміністративне оскарження припису, який установлений п.30 Порядку №295.

Як слідує зі змісту листа від 17.04.2018 року №3542/2/04.5-09 за підписом позивача, нею було по суті розглянуто зазначену вище скаргу від 16.03.2018 року №1-9/89 та прийнято рішення про відмову в її задоволенні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає порушення вимог чинного законодавства України, оскільки, розгляд в адміністративному порядку по суті скарг, які були подані після визначеного законом строку (незалежно від прийнятого рішення - задоволення чи не задоволення) не може визнаватися правомірним. Це, зокрема, не відповідає припису закону та принципу правової визначеності.

Частиною 1 ст.65 Закону України «Про державну службу» передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року в справі №813/3163/18, що було залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2019 року, наказ Держпраці від 09.07.2018 року №38-кт визнано протиправним та скасовано.

Відтак, вказані обставини, які є істотними при визначенні виду дисциплінарного стягнення, відповідно до вимог ст.65 Закону України «Про державну службу», слід взяти до уваги при оцінці правомірності та обґрунтованості застосування до особи певного виду дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 року у справі №1340/5160/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 02.10.2019р.